Sukkerets Titrering i Menneskeurin. 05 



stærkt vandholdig) og en kunstigt forty ndet diabetisk Urin}) 

 I f or ste Fald (ved Polyuri) rykkes Grændsen for Titrering en 

 længere ned, fordi hine Substantser ere tilstede i mindre Mængde 

 i Forhold til Sukkeret end i sædvanlig Urin af samme Sukker- 

 gehalt. I sidste Fald er Grændsen for Titreringen ikke væsent- 

 ligt forskjellig ft^r og efter Foriyndingen, fordi alle Stoffes 

 Mængde er jevnt af taget; det relative Forhold mellem Sukkeret 

 og hine Substantser bliver altsaa det samme i den fortyndede 

 som i den ufortyndede Urin. 



Yi have atter skarpt udhævet dette, da en Forvexling af 

 disse to Fortyndingsmodi har frembragt en ikke ringe Kon- 

 fusion. 



III. 



Hvilken af disse Methoder (Knapps eller Fehlings) er den 

 hensigtsmæssigste f 



Spørgsmaalet om, hvilken Methode der er den hensigtsmæs- 

 sigste, er i Granden allerede besvaret, forsaavidt som vi i det 

 foregaaende have seet, at Knapps er 1) anvendelig i alle, Feh- 

 lings i et begrændset, om end større, Antal Tilfælde. Dette er 

 den væsentligste og den uskatterlige Fordel; men den har ogsaa 

 andre ikke ubetydelige Fortrin. 2) Prøvevædsken er fuldstæn- 

 digt holdbar, selv om den staar i et varmt Værelse og udsat 



Seegen siger (Der Diabetes mellitus, 2te Auflage, Side 152): »Und 

 so wie man bei kiinstlicbem Zuckerharn die Ausfällung des Kupfer- 

 oxyduls dadurch bewirken kann, dass man den Harn mit Wasser ver- 

 dünnt, kann man dies auch bei concentrirten diabetischen Harnen der 

 milden Form durch die gleiche Manipulation bewirken.« Seegens 

 Forsøg (cfr. 1. c. S. 202) vise med Hensyn til den kvantitative Be- 

 stemmelse af smaa Sukkermængder i Urin (0.8 pCt. eller derunder), 

 som os synes, egentlig kun, at naar en og samme Urin tilsættes 

 forskjellige Kvantiteter Vand, og der nu opløses i hver af disse Blan- 

 dinger den samme Mængde Sukker, saa at Procentgehalten bliver lige 

 i dem alle, vil den med Vand mest fortyndede Urinblanding give den 

 bedste og fnldstændigste Udskillelse af Kobberoxydul. 



Archiv for Mathematik og Naturvidenskab. -3 B. 1 H. 5 



