Sukkerets Titrering i Menueskeurin. 77 



det formodes, at man i Regelen udeii videre vil kunne titrere 

 dem uden skrupuløst at fjerne disse Spor. 



§ 2. Druesukkerets Titrering i dyriske Vædsker 

 overhovedet. 



Vi have i det foregaaende gjentagne Gange udhævet, at 

 saavel Fehlings som Knapps Methode ikke egentligt angiver 

 Urinens Sukkergehalt, men Mængden af samtlige reducerende 

 Substantser. 



Da det nu er Sukkeret, som man kvantitativt vil bestemme, 

 maa det Spørgmaal træde i Forgrunden: med hvilken Grad af 

 Niijagtighed angiver det i Urinen ved Titreringen fundne Kvan- 

 tum Sukker det i samme virkeligt indeholdte? Man kan, da 

 der altid findes reducerende Substantser i Urinen (ved Siden 

 af Sukkeret), med Bestemthed vide, at den paa denne Maade 

 fundne Værdi er for stor; det gjælder nu at kjende Fejlens 

 Størrelse. Til den Ende have vi søgt at erholde Kundskab om 

 de øvrige reducerende Substantsers Mængde i Urinen. Af de 

 hidtil udførte Undersøgelser synes det, som om den kan variere 

 betydeligt. Af For søgstab eilen No. 2 (Side 55) over Uriner af 

 ringe Sukkergehalt fremgaar, at der maa gives saadanne, hvor 

 Mængden af de reducerende Substantser ikke naar op til 0.1 

 pCt., (beregnet efter Sukkerets Reduktionsevne), i det ved 

 No 19 (M. A.) den ved Titreringen fundne Mséngde af samt- 

 lige reducerende Substantser kun beløb sig til 0.087 pCt. Men 

 ofte er Kvantumet meget større. De Forsøg, vi hidtil have 

 udført med normale Uriner, der ikke indeholdt Spor af Sukker, 

 vise, at ca. 0.1 pCt. er et hyppigt Tal, og ligesaa 0.2 pCt. ; 

 men det kan endog undertiden naa op til 0.3, ja endog 0.37 

 pCt. Idet vi forbeholde os en nøjere Redegjørelse for Mængden 

 af disse Substantser og dens Variationer, f Ex. dens Afhæn- 

 gighed af animalsk og vegetabilsk Kost, ville vi her indskrænke 

 os til at fremhæve, at endog 0.3 pCt. af den paa denne Maade 

 fundne Sukkergehalt kan hidrøre fra andre reducerende Sub- 



