184 Karl Pettersen. 



tes yderligere Bidrag fra en og anden Lokalitet, hvor der 

 har været Anledning til noget nærmere at anstille Undersø- 

 gelser i denne Retning. 



Strandlinier/) der ere horisontal udspændte vei- eller 

 chausséartede Udskjæringer i det faste Berg, ere at udskille 

 fra de af løst Materiale opbyggede Terrassedannelser. Strand- 

 linierne ligesom Terrasserne findes overordentlig hyppig ud- 

 spændte efter Fjordsiderne og langs Sundløbene, og kunne 

 derunder følges gjennem kortere eller længere sammenhæn- 

 gende Løb. De af løst Materiale hyggede Terrasser ere dog 

 i Regelen forholdsvis korte. De træde oftest frem i flere paa 

 hinanden følgende Trin, idet de dog derunder selv gjennem 

 et kortere btrøg kunne variere i en temmelig fremtrædende 

 Grad. Et og samme Trin, som man gjennem længere Stræk- 

 ning har kunnet følge med sin skarpt fremtrædende steile og 

 jevnt høie Endeflade, deler sig paa sine Steder, saa det her 

 kan træde frem som to mer eller mindre udprægede Trin. 

 Terrasserne træder i det hele mere regelløst frem ikke alene 

 med Hensyn til Trinenes Antal, men ogsaa med Hensyn til 

 Høideforholdene over den nuværende Havstand. Alt synes 

 at tyde hen paa, at Terrasserne ikke ere knyttede til mere 

 bestemte Niveauer, men at de derimod kunde være at paa- 

 vise i hvilkensomhelst Høide mellera Havstanden og det høiest 

 liggende Trin. En langt større Regelmæssighed synes der- 

 imod at raade med Hensyn til de i fast Berg indskaarne 

 Strandlinier. De findes saaledes — enkelte uvæsentlige Af- 

 brydelser fraregnede — ofte skarpt at træde frem gjennem 

 flere Miles sammenhængende Løb, idet de derunder bevare 



Begrebsbeteg-nelsen «Strandlinier« er — som det nærmere yH ft-emgaa 

 af eftørfølgende Fremstilling- —, i og for sig her neppe noget fuldt 

 adækvat Udtryk. Da det dog engang har vundet Hævd, vil det indtil 

 videre vel være rettest endnu at holde paa det. 



