Om de i fast Berg udgravede Strandlinier. 193 



130'^) og maa saaledes antages paa det nærmeste at ligge i 

 samme Niveau som de tidligere omhandlede Strandlinier. 



Veibanen har i Regelen en Brede af 20 Skridt, men er 

 dog ofte variabel og viser undertiden en temmelig anseelig 

 Brede. Over Moviken begrændses Veibanen indad af mere 

 jevnt skraanende birkeklædte Fjeldsider og gaar længere Nord 

 over i et Myrplateau, der skyder op mod Aasdraget, der fører 

 over til Movik-Vand. Søndenfor Movik — mellem denne 

 Gaard og Skjelnan — stiger den Veibanen indad begrænd- 

 sende Endevæg frem dels som fast Berg, dels som Ras af 

 sønderbrudte Klippestykker. Dette Ras er dog antagelig ikke 

 tilført udenfra, men danner rimeligvis de gjenstaaende Rester 

 af den oprindelige Bergvæg. Den sagte skraanende Flade, 

 der fører nedover fra Veibanens ydre Grændselinie, er i høi 

 Grad oversaaet med Rullesten. Fra Skjelnan sydover mod 

 Krogelven bliver Veibanen ofte noget utydelig, saa man ikke 

 altid har saa ganske let for at gjenfinde den, naar man stiger 

 fra Stranden opover. I ethvert Tilfælde har det flere Gange 

 hændt mig, at jeg saaledes har gaaet den forbi. Men ogsaa 

 her kan den dog i Regelen med Bestemthed paavises, idet 

 man aldrig vil være Uvished i saa Henseende, naar man efter 

 Længderetningen følger den engang naaede Veibane. Ved 

 Krogelven gaar Veibanen over i dette Elvefars øverst liggende 

 Terrasse, der breder sig ud til begge Sider af Elven, og hvis 

 sagte skraanende Overflade ligger i samme Høide som Movi- 

 bens Strandlinie. 



6. Ulfsfj ordens Strandlinie. Fig. 6. 



Ved Gaarden Ulfnesvik — ved Ulfsfjordens östre Side — 

 stiger Landet fra Stranden opover i 3 paa hinanden følgende 

 Trin, af hvilke det nederste ligger i en Høide af omkring 60' 



^) Efter Barometermaaling skulde den vistnok ligge noget høiere — jeg 

 tror dog foreløbig at burde holde paa det her opførte Tal. 

 Archiv for Mathematik og Naturvidenskab. 3 B, 2 H. 13 



