Om de i fast Berg udgravede Strandlinier. 199 



gjældende for de to andre Strandlinier, hvorvel de vist- 

 nok træder frem mindre hyppigt end den foregaaende. 

 12) De høiest liggende hidtil paaviste Strandlinier ere de ved 

 Ihlsviken ved Trondhjem, hvoraf den nederste ligger i 

 en Høide o. H. af 512', den øverste af 569' (efter Nivelle- 

 ment af Sexe i respektive 496' og 534'). 



Disse Linjers horizontale Løb i Forbindelse med den 

 Omstændighed at de, hvor de overskjæres af større Elvefar, 

 her i Kegelen ville tindes at falde sammen med den sagte 

 skraanende Overflade af en til Elvefaret knyttet af løst Mate- 

 riale bygget Terrassedannelse, gjør det utvivlsomt, at de maa 

 være dannede omkring Havniveauet og i ethvert Tilfælde 

 under høieste Havstand. Strandlinierne ligesaavel som Ter- 

 rasserne ligge saaledes igjen som Mærker efter gamle Hav- 

 stande. 



Medens man i det væsentlige er paa det rene med Hen- 

 syn til Spørgsmaalet om Terrassedannelsen, der den Dag i 

 Dag foregaar for vore Øine, vil det derimod være vanskeli- 

 gere nærmere at bestemme de Forholde, hvorunder Strand- 

 linierne med de til samme saa ofte tilknyttede Veibaner ere 

 dannede. 



At Havvandet her ikke kan hav^ß været det væsentlig 

 virkende Agens, dette vil vel paa Forhaand være klart. Der- 

 imod har man mere fæstét sig ved Forudsætningen om, at 

 Udgravningen her nærmest maa være at tilskrive Is. Herom 

 skal der vel heller ikke kunne raade synderlig Tvivl. Men 

 Spørgsmaalet er dermed ingenlunde afgjort. Her gjelder det 

 nærmere at klargjøre under hvilke Forholde Is skal kunne 

 virke saaledes udgravende, og derunder navnlig at paavise 

 Steder, hvor Kræfter ere i Virksomhed i et lignende Arbeide. 

 Saadanne ere imidlertid ikke paaviste og foreløbig er der vel 

 ogsaa al Sandsynlighed for at man maa søge op til Polar- 

 landene for nærmere at efterspore dette. Spørgsmaalet vil 

 saaledes som allerede tidligere fremholdt neppe kunne blive 



