208 Karl Pettersen. 



Høide mellem de paa hinanderi følgende Linier skulde angive 

 den enkelte Stignings rykvise Maal. Det vil imidlertid være 

 aabenbart, at dette Forhold i og for sig ingenlunde i saa 

 Henseende kan være afgjørende. Det er nemlig ikke sagt, 

 at de nødvendige Betingelser for Strandliniers Dannelse til 

 enhver Tid have været tilstede i passende Maal. Men da 

 man endnu ikke er kommet til Enighed om, hvilke de Kræf- 

 ter have været, som have dannet Strandlinierne og under hvilke 

 Forholde disse maa have arbeidet for at hidføre saadanne 

 Resultater, saa vil det i ethvert Tilfælde være noget fortid- 

 ligt heraf at uddrage positive Slutninger i den omhandlede 

 Retning. 



Men selve Strandlinierne synes — naar Forholdet i saa 

 Henseende betragtes noget nærmere — snarere at skulle vidne 

 imod end til Fordel for en Forudsætning om Landgrundens 

 rykvise Stigning. Det vilde visselig være et i høi Grad eien- 

 dommeligt Forhold, om saa vidtløftige Strøg, som den norske 

 Kyst fra Nordkap til Bergen — altsaa gjennem en Længde 

 af flere hundrede Mil — igjennem disse mange forskjellige 

 paa hinanden følgende Ryk overalt dog skulde have steget i 

 en saa fuldkommen ensartet Maalestok, som de horizontalt 

 udspændte Strandlinier synes at vidne om. Man kunde maa- 

 ske have ondt nok for at fæste sig ved en Fremstilling om 

 en saa høist mærkelig Regelmæssighed i Stigningen, selv 

 under en Forudsætning om Landgrundens langsomme Stig- 

 ning — med en Forudsætning om en rykvis Stigning lader 

 en saa paafaldende Regelmæssighed sig neppe forene. Naar 

 man herunder ikke kan gaa ud fra, at det er Havstanden, 

 som er sunket — en saadan Forudsætning vilde have stillet 

 Strandlinierne horizontale Løb i et let forstaaeligt Lys — saa 

 vil der her neppe være nogen anden Udvei end at afvise 

 Forudsætningen om den rykvise Stigning. 



Med Hensyn til det under 2) (cfr.S.204) fremstillede Forhold, 

 saa fremgaar vistnok deraf, at Indlandspartierne ere stQgne, 



