220 Karl Pettersen. 



ning til nærmere at undersøge Fladens Undergrund, fandtes 

 den vistnok oftest dækket med Slam, Ler o. s. v., men paa 

 sine Steder fandtes dog ogsaa her den kvartsitiske Under- 

 grund stikkende frem. Der kan saaledes være nogen Sand- 

 synlighed for, at den faste Undergrund her alene er dækket 

 af et tyndt Lag af løst Materiale — det vil sige den sagte 

 skraanende Strandflade maa her antagelig være udskaaret i 

 fast Berg altsaa dannet ved Erosion i Lighed med de gamle 

 Strandlinier. Endvidere maa den antagelig altid have ligget i 

 nogenlunde samme Niveau i Forhold til Havfladen som Til- 

 fældet er nu. Stort høiere vil den naturligvis ikke kunne have 

 ligget, i saa Tilfælde vilde den udskydende Fjordis ikke kunne 

 have naaet til her at arbeide udgravende. Noget synderlig 

 dybere vil Strandfladerne her heller ikke kunne have ligget 

 under de klimatiske Forholde, hvorunder de maa være dan- 

 nede. Disse maa antagelig paa det nærmeste have svaret til 

 de nuværende. Strandfladedannelsen er ber nemlig ikke af- 

 sluttet, men fremdeles i Virksomhed. Der er derfor al Grund 

 til at forudsætte, at Mægtigheden af de uddrivende Ismasser 

 her maa have været nogenlunde den samme gjennem hele det 

 Tidsrum, hvori den omhandlede Stranddannelse er foregaaet. 

 At Forholdene her imidlertid, som ovenfor fremholdt, i 

 saa Henseende ere lidet udprægede, kan være en ligefrem 

 Følge af at Fjordisen i for ringe Maalestok og alene til en en- 

 kelt kort begrændset Tid af Aaret skyder udover og heller 

 ikke kan virke inden noget videre Omraade. 



Helt anderledes maatte Forholdet her i saa Henseende 

 have stillet sig, naar man istedetfor en lukket Fjord havde 

 for sig aabne Sundløb med stærk Strømsætning, og dertil da 

 det skurende Materiale i rigeligt Maal. 



I Henhold til den her leverede Fremstilling, synes Strand- 

 linierne at pege hen mod den samme Slutning, - hvortil 

 man ovenfor er naaet ad andre Veie — nemlig den, at Lan- 



