254 S. A. Sexe. 



Bevægelseu, navnlig paa svagt hældende Underlag, ikke vilde 

 finde Sted. Men naar en Gletscher har en meget stor eller 

 uhyre stor Mægtighed, saa kan man ved Hjælp af Tyndalls 

 Tryktheorie forklare sig dens Bevægelse paa et endog næsten 

 horizontalt Underlag. Thi med den uhyre Mægtighed følger 

 et uhyre vertikalt Tryk, der avler en uhyre stærk Tendents 

 hos Ismassen til at brede sig ud til Siderne, samt foranlediger 

 en stærk Produktion af Vand, saa at Isbræen kan skride 

 afsted, flydende, saa at sige, i sit eget Fedt, paa den Vei, 

 hvor den møder mindst Modstand. Saa mægtig kan man 

 tænke sig en Ismasse, at den bevæger sig ud til alle Sider 

 paa et horizontalt Underlag, naar dens Mægtighed vedlige- 

 holdes ved Paalæg oventil. Men paa denne Maade bliver et 

 høit ophøiet Skandinavien overflødigt, hvad enten man tænker 

 sig, at den omhandlede Gletscherbevægelse og dermed for- 

 bundne Transport af Detritus gik for sig til Lands eller til Vands. 

 I Henhold til det saaledes Anførte skulde man vel af 

 Læren om Skandinaviens mange vertikale Svingninger kunne 

 udelade No. 2, No. 3 og No. 4 og sætte en eneste Reisning 

 i Stedet. Det Eneste, som endnu skulde kunne opretholde 

 den Tanke, at Skandinavien før og under Istiden var løftet 

 høiere op af Havet, end ved samme Tids Slutning, maatte 

 være den Omstændighed, at man hist og her i Udlandet træf- 

 fer paa Vandreblokke fra Norden, som ligge høiere end de 

 Steder, hvorfra man antager at de ere udsprungne. Men 

 hertil maa bemærkes for det Første, et en Isbræ kan paa sin 

 Vei medtage en Stenblok fra et lavere Sted og løfte den op 

 paa et høiere Sted, som dog maatte ligge lavere end Is- 

 bræens Udspring. For det Andet, at om Skandinavien laa 

 lavere, eller med andre Ord: om Grændselinien mellem Hav 

 og Land laa høiere før og under Istiden, end ved samme 

 Tids Slutning, saa kan Skandinavien ikkedestomindre den- 

 gang have raget ligesaa høit over Havet som senere. Thi 

 Skandinavien har naturligvis i Tidsrummet fra Istidens Be- 



