256 S. A. Sexe. 



Zoner, som droge sig langs med Naboøerne i Vest og Nabo- 

 landet i Syd, vare saa lidet dybtliggende, at Isbergene stode 

 paa Grund, længe før naaede Land. 



Men Isbræernes Mægtighed voxte, de skjøde sig ud i 

 Havet, uden at sønderbrydes, fulgte dettes Bund, naaede idet- 

 mindste denne Bund, længe før de naaede Land paa Hav- 

 bækkenets modsatte Side. Under Overfarten formindskedes 

 ventelig deres Mægtighed i nogen Grad, hvorved det blev let- 

 tere at trykke dem ind imod og op paa Land i Vest og Syd, 

 hvor Landet kun havde en svag Stigning. 



De af Isbræerne bestrøgne undersøiske Zoner langs med 

 Øerne i Vest og Landet i Syd kunde vel ikke tjene som 

 Hjemsteder for nogen Saltvandsfauna, saamegetmindre som 

 Våndet i et Bækken, der var saa optaget af Is, vel nærmest 

 maatte være Ferskvand, især hvor det fra Landjorden mod- 

 tog et betydeligt atmosfærisk Nedslag i fiydende Tilstand, 

 hvilket fornemmelig maatte være Tilfældet paa Sydsiden, 

 hvor Floderne fra Tydslands nordlige Afhæng strømmede til, 

 maaske for en Del stuedes op og dannede en Ferskvandssø 

 omkring Isbræernes ydre Rand, fordi de ikke fandt tilstrække- 

 lig Anledning til at trænge ind under Isbræerne. Maaske 

 man heri kan se Gründen ikke blot til at Vandreblokkene 

 fra de forskjellige Hjemsteder ikke ere blandede om hinanden 

 i Udlandet, men ogsaa til at man ikke udenfor Skandinavien 

 har fundet Saltvandsfossilier sammen med disse Blokke, især 

 naar, som antageligt, Tilfældet var, at Landet hævede sig 

 saaledes, at Isbræernes ydre Eand havde at passere et Stykke 

 paa det Tørre, førend den naaede Havet paa sin endelige 

 Tilbagetur til Skandinavien. 



Til Imødegaaelse af mulige Tvivl, om de skandinaviske 

 Isbræer kunne passere det omgivende Hav, uden at bry- 

 des i Stykker, fremhæves følgende Citat af voyage to the 

 southern seas Vol. L pag. 228 by James Ross: «In those re- 

 gions we have also witnessed the almost magical power of 



