268 H. G-eelmiiyden. 



en hvilkensomhelst Dag bliver Omstændighederne ved Zodia- 

 kallyset de samme som for den tilsvarende nordlige Bredde 

 paa Halvaarsdagen derfra. 



Paa Grund af enkelte i den senere Tid fremsatte Theo- 

 rier er det nødvendigt at anføre nogle Ord til Forsvar for den 

 i det foregaaende anvendte Maade at betragte Zodiakallyset 

 paa, nemlig som et Fænomen, der følger Solen i Aarets og 

 Dagens Løb. Navnlig har en Italiener Hr. Serpieri, Bestyrer 

 af det meteorologiske Observatorium i Urbino, i et Tidsskrift, 

 som udgives af «Società degli spettroscopisti Italiani», leveret 

 en meget udførlig Diskussion af en Række Zodiakallys-Obser- 

 vationer, udførte af en amerikansk Skibsprest Jones paa en 

 Søreise i Aarene 1853 — 55, hovedsagelig i de tropiske Far- 

 vande; han kommer derved til det Resultat, at Zodiakallyset 

 er et rent terrestrisk Fænomen, som han til Slutning sætter i 

 Klasse med Nordlys, og det lader til at denne Maade at 

 betragte Tingen paa har vundet Bifald hos flere italienske 

 Videnskabsmænd. Der er imidlertid adskilligt at indvende 

 mod den Maade, hvorpaa Forfatteren har draget sine Slut- 

 ninger. Uden her at gjennemgaa den temmelig vidtløftige 

 Afhandling i sin Helhed skal jeg blot fremhæve et Par Ting. 

 Ved at sammenstille Observationerne af Spidsens Elongation 

 fra Solen dels efter de forskjellige Tider af Aaret, dels for 

 de forskjellige Timer af Natten, tinder han, at Zodiakallysets 

 Udstrækning har baade en aarlig og en daglig Periode. Den 

 sidste, hvorpaa han især bygger sin Theori, viser sig paa 

 den Maade, at Spidsen af Aftenlyset ofte i Nattens Løb sky- 

 der sig længer og længer bort fra Solen, mest i de første 

 Par Timer efter Soldnedgang, senere svagere; ved det østlige 

 Zodiakallys paa Morgenhimlen foregaar det omvendte, saale- 

 des at Spidsen sænker sig blandt Stjernerne samtidigt med, 



