272 H. G-eelmnyden. 



sonsbugten af De Mairan i forrige Aarhimdrede: «I dette 

 Land ser man, naar Solen staar op eller gaar ned, en stor 

 Kegle af gulagtigt Lys, som hæver sig lodret over den; og 

 neppe er denne forsvundet med den nedgaaede Sol, førend 

 Nordlyset indtager dens Plads, slyngende tusinde lysende og 

 farvede Straaler over Hemisfæren» o. s. v. Det er aabenbart, 

 at hvad De Mairan her sigter til, ikke er Zodiakallyset, men 

 den for os Nordboere velbekjendte gule eller undertiden hvide 

 Stribe, som af og til kan sees over Solen omkring dens Op- 

 gang eller Nedgang, og som har samme Oprindelse som de 

 almindelige Rangsystemer om Solen, nemlig Lysets Brydning 

 eller Reflexion i de utallige fine Isnaale, som svæve i Luftens 

 øvre Lag, ofte langt ud paa Sommeren, At De Mairans Be- 

 skrivelse ikke passer paa Zodiakallyset følger deraf, at dette 

 paa saa nordlige Bredder aldrig kan komme til at staa lodret 

 paa Horizonten; det maatte isaafald denne en Vinkel paa 

 mellem 35° og 81° med Ekliptiken — noget som endnu aldrig 

 har været observeret; hellerikke forsvinder Zodiakallyset med 

 den nedgaaede Sol, men det begynder en rum Tid bagefter. 

 Naar alt kommer til alt, turde det vel endnu være det 

 sikreste at holde sig til den ældre Mening, at Zodiakallyset 

 er af kosmisk Natur. Den Anskuelse, at det blot er det Sollys, 

 der reflekteres fra en talløs Skare af smaa Legemer, som be- 

 væge sig i Rummet, er allerede fremsat for længe siden, men 

 saavidt vides blot udtalt som en Formodning. Og dog fore- 

 ligger der efter Schiaparellis skjønne Opdagelse af den nøie 

 Forbindelse mellem disse smaa Legemer og Kometerne ad- 

 skillige Data til Tankens videre Gjennemførelse. Hvilken 

 umaadelig Mængde der maa fin des af disse Meteoriter, frem- 

 gaar af det Antal som vor lille Jord opfanger som Stjerneskud 

 i den fine Stribe af Rummet, som den gjennemfarer i Aarets 

 Løb. Hvad allerede Kepler anførte om Kometerne, at de ere 

 talrigere end Fiskene i Havet, gjelder i endnu langt høiere 

 Grad om Meteoriterne. Men Mængden er endnu ikke nok; 



