Middelhavets Cumaceer. 483 



De frie Forkropssegmenter udmærke sig i høi Grad ved 

 de høie, sammentrykte Fortsatser, hvori Rygkjølen gaar ud. 

 Navnlig er den fra Iste frie Segment udgaaende dorsale Fort- 

 sats overordentlig stor, dannende en høi, sammentrykt, i en 

 noget foroverbøiet Spids endende Pukkel midt paa Forkroppen. 

 Paa de følgende 3 Segmenter bliver Rygfortsatsen successivt 

 lavere, men er dog ogsaa her tydelig bemærkelig. 



Bagliroppen er noget kortere end Forkroppen, og af dens 

 Segmenter vise de 2 forreste lignende sammentrykte Rygfort- 

 satser som paa Forkropssegmenterne. 



Kroppens forskjellige Vedhæng (se Tab. 5) vise idethele 

 en saa stor Overensstemmelse med samme hos foregaaende 

 Art, at det vil være tilstrækkeligt her alene at udpege nogle 

 af de mere iøinefaldende DiJØferentser. 



De evre Antenner (Fig. 1) ere forholdsvis noget kortere 

 og har Basalledet længere end de 2 følgende Led tilsammen. 



2det Far Kjævef edder (Fig. 4) har Basalledet ganske glat 

 uden Spor af de stærke Torner, der hos foregaaende Art ere 

 fæstede til den ydre Rand. 



Iste Fodpar (Fig. 6) er forholdsvis kortere, med Endedelen 

 neppe mere end halvt saa lang som Basalledet. 



Ogsaa de øvrige Fedder (Fig. 7 — 10) ere forholdsvis 

 kortere og kraftigere hyggede og forsynede med længere 

 Børster. 



Halevedhængene (Fig. 11) have Stammen forholdsvis sma- 

 lere og mere regelmæssig cylindrisk. Den indre Gren bestaar 

 ogsaa her af 2 tydeligt afsatte Led; det første af disse bærer 

 i den indre Kant kun 3 cilierede Torner. 



Hannen (Tab. 4, fig. 4) er noget større og slankere end 

 Hunnen. I sin almindelige Form ligner den meget Hannen 

 af foregaaende Art, fra hvilken den dog let kjendes ved en 

 noget kraftigere og mere undersætsig Kropsform, ved den 

 grove Struetur af Integumenterne, samt ved Formen af de 



31 



