4^<6 G. 0. Sårs. 



Halevedhœngene (Fig. 3) ere omtrent af samme Længde 

 som de 2 sidste Bagkropssegmenter tilsammen. Stammen er 

 ved Basis noget fortykket, og viser her i den indre Kant en 

 fin Crenulering. I den bågeste Halvpart er den indre Rand; 

 som hos Hannerne af de øvrige Arter, forsynet med en dob- 

 belt Rad af kort cilierede Børster Grenene ere neppe halvt 

 saa lange som Stammen. Den ydre viser intet mærkeligt i 

 sin Bygning; derimod skiller den indre sig kjendeligt fra 

 samme hos de 2 foregaaende Arter. Den er som hos disse 

 2-leddet; men det Iste Led er her forholdsvis bredere, næsten 

 af elliptisk Form, og langs sin indre Rand bevæbnet med en 

 tæt sammentrængt Rad af 8 kraftige, bagtil successivt i Længde 

 tiltagende Torner; sidste Led er meget skarpt afsat fra iste 

 og ender med 3 uligestore Torner. 



Det beskrevne Exemplar, der tydelig nok ved Rygskjol- 

 dets eiendommelige Seulptur og Halevedhængenes Bygning 

 viser sig at tilhøre en distinct nye Art, toges i Golfen ved 

 Neapel paa 5—10 F. D., Sandbund. ^) 



Gen. 2. Cyelaspis, G. 0. Sårs. 



Integumenta duria, structura distincte areolata. 



Scutum dorsale magnum et tumidum fere globosum, supine 

 valde arcuatum, rostro brevi sed distincto, a latere viso acu- 

 minato. 



Segmenta pedigera 4 solummodo pone scutum nuda ap- 

 parent posteriora versus valde coarctata. 



Corpus posticum perlongum antico multo longius, segmen- 

 tis præsertim in femina angustissimis. 



•) Efterat ovenstaaende Beskrivelse var nedskrevet, har jeg ganske nylig 

 fra Marqvis de Folin i Bayonne erholdt tilsendt en Del Cumaceer, fan- 

 gede sammesteds, og finder blandt dem ikke faa Exemplarer af denne 

 Art, saavel Hanner som Hunner. 



