Middelhavets Cumaceer. 489 



Farven er ensformig gulbrun, uden bemærkelige mørkere 

 Shatteringer. 



Integumenterne vise en lignende haard og sprød Beskaf- 

 fenhed som hos foregaaeude Slægt, og ere overalt, men navn- 

 lig tydeligt paa Rygskjoldet besat med talrige korte Torner 

 og enkeltvis staaende Haar, paa og mellem hvilke ialminde- 

 lighed klæber en hel Del Smuds, der meget vanskeligt lader 

 sig fjerne. 



Rygshjoldet er af meget betydelig Størrelse, mere end 

 dobbelt saa langt som de frie Forkropssegmenter tilsammen, 

 og temmelig stærkt opsvulmet, med Brede og Høide omtrent 

 ligestore. Ryglinien viser bagtil en jevn bueformig Krumning, 

 men er ved Basis af Pandeloben lidt indtrykt; de nedre Kan- 

 ter ere paa Midten stærkt, næsten vinkelformigt bøiede, og 

 de bagre Kanter, seede fra Siden, skraat afskaarne. Paa 

 hver Side udgaar fra den forreste Del af Rygskjoldet, og 

 noget nærmere Bugfladen en overordentlig stærk, hornlig- 

 nende, i Enden fortilkrummet Fortsats, der navnlig naar 

 Dyret sees ovenfra (Fig. 2) eller nedenfra, er meget iøine- 

 faldende og har givet Anledning til Artsbenævnelsen. Ro- 

 strum er horizontalt og danner, seet fra Siden, et tydeligt 

 spidsvinklet Fremspring foran Pandeloben; nedenfor det er 

 paa hver Side en yderst liden Indbugtning, hvorfra de øvre 

 Antenner rage frem. 



Øiet er i Modsætning til den tidligere bekjendte Art tyde- 

 ligt udviklet og knudeformigt fremspringende, med distinct 

 Pigment og Cornea?. 



Bag Rygskjoldet fremtræder ligesom hos foregaaende 

 Slægt kun 4 tydelige Forkropssegmenter. Disse ere meget 

 lavere end Rygskjoldet og de 2 bågeste neppe bredere end 

 Bagkroppen med hvilken de gaa i lige Flugt. Saavel paa 

 det levende Dyr som paa Spiritusexemplarer er denne Del 

 afForkroppen stærkt opadkrummet, medens Bagkroppen igjen 

 bøier sig nedad, hvorved fremkommer en eiendommelig lige- 



