Norske ertsforekomster. 17 
optreder lejlighedsvis gabbro (saavidt mig bekjendt kun i 
grundfjeldspartiet i Nissedal, hvor den ledsages af de van- 
lige ertsforekomster), gronstengange samt porfyr (kvartspor- 
fyr)!) m. m. 
Den første, som foretog en almindelig geologisk under- 
søgelse af Thelemarken, var B. M. Keilhau, se Gea norve- 
gica. Han fattede de to førstnævnte bergartgrupper (med 
typer granit og gneis) sammen under et, men udsondrede 
den sidstnevnte skiferformatiop under navnet »Gousta-terri- 
torium«, som han holdt for yngre end det egentlige grund- 
fjeld. Senere har 7. Dahll udskildt graniten med gneisgra- 
niten for sig til et meget stort felt, som indtager hele den 
centrale del af Kristianssands stift; derimod slog han (se 
karterne) det egentlige grundfjeld sammen med Keilhaus 
Gousta-territorium. 
En kommende detail-undersegelse vil rimeligvis ind- 
skrænke det store granit- eller gneisgranit-felts omraade paa 
forskjellige punkter, et thema, som dog ikke hører ind under 
den her tilsigtede fremstilling. Viskal her kun ganske korte- 
lig omtale de dele af granitfeltet, som støder op til vore 
ertsdistrikter. 
Allerede Th. Scheerer gjør opmærksom paa (se Berg.- 
und Hittenm. Zeit. 1845), at graniten i Strømshejen (partiet 
mellem Moland i Thelemarken og Valle i Sætersdalen) paa 
en meget typisk maade viser sig at være yngre end grund- 
fjeldet; han fremholder endog, at forholdet mellem den yngre 
eruptiv og de ældre skifere meget bedre kan studeres i det 
nævnte felt end i det allerede fra Leopold v. Bucks rejse saa 
bekjendte Kristiania-territorium. — Ogsaa T. Dahll frem- 
1) Paa de af den geologiske undersøgelse udgivne karter staar angivet et 
større porfyrfelt i Morgedal og Dalane (Hvideseid) ; ‘jeg har gjentagne 
gange gjennemkrydset dette felt uden at finde porfyren, hvoraf sluttes, 
at feltet har mindre udstreekning end paa karterne angivet. 
Archiv for Mathematik og Naturvidenskab. 10 B. 2 
