Norske ertsforekomster. 19 
som navnlig meget godt kan studeres i de nye sprængninger 
ved vejen fra Aamdals verk til landevejen Bandakslid-Fyr- 
risdal. 
Ved Bø grube, Valle i Sætersdalen (se kart, fig. 26) sees 
graniten under en vinkel paa ca. 35° at gjennemskjere gnei- 
sens skikter, og langs grænsen ligger de ordinære brudstyk- 
ker inde i graniten; tilmed sees inde i grundfjeldet flere 
granitgange med nøjagtig samme petrografiske karakter som 
selve hoved-graniten. — Paa enkelte steder, f. ex. ved lande- 
vejen Aamlid—Nissedal, sees graniten afsondret i meget 
typiske bænke. 
Efter alle disse forholde er der fuld grund til i genetisk 
henseende at parallellisere meget store dele af det Thelemark- 
Sætersdal'ske granitfelt, navnlig, hvad der interesserer os, 
de partier, som begrænser de her omhandlede ertsdistrikter, 
med flere af vore bekjendte, østlandske graniter. 
Den Thelemark-Sætersdal'ske ertsformation, der, som vi 
skal se, danner en i geologisk henseende ganske vel begræn- 
set gruppe, har en meget stor udstrækning, nemlig mellem 
Hitterdal i O. og Kobbernuten (paa grænsen mellem Bykle 
og Suldal) i V.; afstanden mellem de to yderpunkter er ca. 
120 kilom. 
Saavidt det for øjeblikket vides, gaar ertsstrøget inden 
Thelemarken omtrent uden afbrydelse, i en bredde af i mid- 
del ca. 20 kilom., paa nordsiden af den af T. Dahll optrukne 
granitgrænse (gjennem sognene Hovind, Hitterdal, Gransher- 
red, Sauland, Hjertdal, Flatdal, Silgjord, Brunkeberg, øvre 
del af Hvideseid og Vraadal, Laurdal, Højdalsmo, Næsland, 
en del af Rauland, Vinje og Mo, videre gjennem Eidsborg, 
D* 
= 
