Norske ertsforekomster. 37 
senere), og fører desuden en del kobberglans (selvholdig), 
der dels er jævnt fordelt i gangen, dels ansamlet ved veg- 
gene. I de smaa ganges midte er der undertiden smaa 
druserum, beklædte med kvarts- og glimmer-krystaller. Gan- 
genes mægtighed varierer mellem 0.02 og 0.10 m.; ertsmeng- 
Fig. 21. 
a NY 
: Glimmer» ig 
ZEHN kvartsskifer 
EEE 
Granitgang. 
Kart over Næsmark grube, Skafse. 
De sorte linjer betyder ertsgange. 
den gaar fra en tredjedel af hele gangen til næsten intet"). 
Grænsen mellem de smaa, krydsende ertsgange og den 
1) Efter opgave i P. Herters beskrivelse (c. 1., se pag. 373), leveredes ved 
det gamle, forældede opberedningsværk pr. kubikfavn (å ca. 8m*) ud- 
skudt berg gjennemsnitlig 11/4 ctn. slig (à ca. 50 kgr.) med 70% kob- 
ber; det udbragte kobber holdt ca. 0.5°/o sølv. Man udvandt altsaa ca. 
0.25 % kobber og 0.000125 % sølv af det udskudte berg; ved moderne 
anlæg vil man antage kunne faa ca. det dobbelte. — Det kan bemær- 
kes, at selve granitgangen har stor udstrækning, og at den i regelen er 
ertsførende, hvoraf sluttes, at det forhaandenværende ertskvantum er 
temmelig betydelig. Da ertsen, som i og for sig er meget rig, næsten 
udelukkende holder sig i de smaa tvergange, vil skeidningen falde meget 
let. — I tidligere dage var forekomsten gjenstand for en temmelig be- 
tydelig drift. 
