Norske ertstorekomster. 43 
at voxe, jo nermere man kommer gangveggene, maa det 
vere berettiget at slutte, at der hersker en genetisk forbin- 
delse mellem den i den omvandlede granit og den i ertsgan- 
gene optredende glimmer; en ngjere udredning af disse for- 
holde ved en senere anledning. — Vi vil allerede her gjøre 
opmærksom paa den i geologisk henseende store lighed, som 
hersker mellem Klovereidnutens forekomst og flere af de til 
granit knyttede tinsten-forekomster, navnlig den bekjendte 
forekomst ved Geyer i Erzgebirge (se f. ex. A. Stelzner: 
Ueber die Granite bei Geyer, Greifenstein und Ehrenfrieders- 
dorf, m. m.). Saavel ved Geyer som ved Klovereidnuten er 
graniten gjennemsat af et system af parallelle zange, der er 
samlede til forskjellige grupper; begge steder er graniten 
langs gangene omvandlet paa omtrent samme maade. Ved 
Geyer har indvirkningen af ertsen, som kun er temmelig spar- 
somt tilstede, i regelen ikke været saa stærk, at graniten 
fuldstændig er gaaet over til den ved de øvrige tinsten-fore- 
komster saa ordinære »greisen« (kvarts og lys glimmer), men 
man har faaet en mellem-bergart omtrent som ved Klo- 
vereid. 
Paa sidstnævnte sted viser ertsen sig tilslut hist og her 
inde i temmelig grovkornige pegmatitgang, hvor den sidder 
inde mellem gangens ordinære bestauddele; man maa antage, 
at ertsen her er bleven dannet efter samme hovedprineip som 
de øvrige mineraler. 
En lignende forekomst findes ved Gaaskjærn (Skafse), 
lidt S. for Klovereid; den geologiske forskjel mellem de to 
lokaliteter bestaar kun deri, at det nys behandlede felt er 
meget større, og at ertsen ved Gaaskjern er brogetkobber 
med lidt kobberkis, paa det andet sted derimod kun kobber- 
kis. Begge steder har gangene den samme retning. 
Et sted lige ved Skredvand (Skafse) træffer vi ogsaa en 
kobbererts-forekomst inde i granit; ertsen, nemlig kobberkis 
(der nær dagen delvis er dekomponeret til malachit og rød- 
