Norske ertsforekomster. 49 
Thelemark'ske; vi vil kun nævne forekomsten ved Langvatn 
skjærp, som udmærker sig ved at føre temmelig meget mo- 
lybdænglans, der optræder i store og rene klumper; i samme 
gang findes lidt molybdænokker (sekundær paa sulfidet), kob- 
berkis, magnetkis, svovlkis m. m. samt epidot. 
Man maa med temmelig stor sikkerhed kunne gaa ud 
fra, at alle de her beskrevne Thelemark'ske og Sætersdal'ske 
ertsforekomster, muligens dog med undtagelse .af Kobber- 
nutens ertsfelt, hører ind under en og samme hovedgruppe. 
Dette er noget, som allerede fremgaar af forekomsternes 
mineralogi, idet det vanskelig kan tænkes, at saa sjeldne 
ertser som f. ex. brogetkobber og kobberglans paa forskjel 
lige nærliggende punkter skulde kunne skyldes geologiske 
processer, som ikke stod i nogetsomhelst forhold til hinanden. 
Ogsaa af den lovbundethed, hvormed gangene er samlede til 
visse grupper, (se f. ex. gangkartet over Hvideseid, fig. no. 
20), maa det være berettiget at slutte, at den ene forekomst 
ikke optræder aldeles uafhængig af den anden. — Man vil 
muligens indvende, at ertsen ofte viser sig paa saa højst 
forskjellige maader (i kvartsgange, granitgange, granit og 
falbaand), men vi har dog allerede tidligere gjort opmærksom 
paa, at der mellem de forskjellige slags afdelinger findes en 
hel del bindeled, et forhold, som vi i det følgende skal for- 
søge nøjere at udvikle og begrunde. 
Allerede den første forsker, som lidt nøjere beskjæftigede 
sig med studiet af den her omhandlede ertsformation, nemlig 
Th. Scheerer, blev opmærksom paa det nøje forhold, som i 
Thelemarken og Sætersdalen existerer mellem ertsforekom- 
sterne og den eruptive granit; der ytres herom i Berg—und 
Hiittenm. Zeit. 1845: »Das Vorkommen der Kupfererze scheint 
Archiv for Mathematik og Naturvidenskab. 10 B. 4 
