52 I. H. L. Vogt. 
Donstad pr. Bandak (?), flere gange ved Eiang eller Haukum 
skjerp, ved Romunddalen, flere, mindst 7 (ifølge Scheerer) 
paa Strømshejen. 
Paa flere af disse steder (f. ex. ved de to gange ved 
Eiang, ved Romunddalen, for en del ogsaa ved Klovereid (i 
granitgangene) og Næsmark etc.) sidder ertsen paa en saa- 
dan maade inde mellem granitens øvrige bestanddele, at man 
maa kunne slutte, at den allerede var tilstede, forinden gra- 
niten endelig gik over i fast form — hvilket er et slaaende 
bevis for, at ertsen her staar i direkte genetisk afhængig- 
hedsforhold til graniten. 
Ved f. ex. Næsmark grube (kart, fig. no. 21) har vi den 
samme slags erts saavel primær inde i graniten som paa 
tvergange, der overskjærer hovedgangen; ved Klovereid (kart, 
fig. no. 25) har vi paa lignende vis den samme slags erts i 
granitgange og i yngre optrædende kvartsgange. Vi maa af 
disse omstændigheder kunne slutte, at ertsen overalt, hvor 
den viser sig i granit, resp. granitgange, direkte stammer fra 
eruptiven. 
Forbindelsen mellem de ertsførende granitgange og de 
ertsførende kvartsgange kan neppe noget sted studeres bedre 
end ved Naper skjærp (kart, fig. uo. 22), hvor vi igjen har 
den samme slags erts ved de to forekomst-maader. — Alle- 
rede tidligere har vi nøjere omtalt tilsvarende forbindelser 
mellem erts i granit- eller kvartsgange og erts, impregneret 
i skifer (se f. ex. fig. 21, 23 og 24), og ved Bø grube (fig. 
26) finder vi en forekomst, hvor ertsen direkte udspringer fra 
graritgrænsen. 
Selv om man ikke paa noget sted havde fundet erts, 
primær inde i graniten, maatte man alligevel kunne slutte, 
at ertsen maatte staa i et eller andet afhængighedsforhold 
til den nævnte bergart. — Hverken ved at forudsætte en 
sekretions-theori (som P. Herter gjør) eller en erts-emanation, 
som i kronologisk henseende var aldeles uafhengig af gra- 
