58 I. H. L. Vogt. 
Tilleg. Blyglans-forekomsten ved Espeland (pr. Tvede- 
strand). — I forbindelse med den Thelemark—Setersdal’ske 
ertsformation vil vi medtage en kort beskrivelse af en fore- 
komst af selvholdig blyglans m. m. i nerheden af Espeland 
(pr. Tvedestrand)!). — I muligens et par kilom.s lengde er 
gneisen her et sted impregneret med forskjellige ertser, 
hovedsagelig sølvholdig blyglans (efter opgivende med 0.25 
—0.65 %, sølv), desuden zinkblende, magnetkis, arsenikkis 
m. m. Mægtigheden af det ertsførende parti er i regelen ca. 
1 m. Ved et for nogle aar siden paabegyndt grubearbejde, 
hvorved lejestedet er bleven fulgt i fald ca. 50 m. og i felt 
ca. 140 m., har det vist sig, at ertsen i de undersøgte par- 
tier overalt holdt sig i et og samme lag; af oversigtskartet 
(se fig. no. 27) fremgaar det, at ogsaa i det store sidder 
d 
Fig. 27. 
N 
xy & ve SNE £ X XX X X XX Kea 
X KUN Gneisgranit. KN DUNN 
X Xr» ASSER SONER 
> BESTE OG DIENEN IG SA Ma OM tae Ad NS KENNEN ZEITEN, 
WR XXXWRXK MAXX RRXXXN KK MR NRXNXUXRKKXKKXRKY 
IH Ot —-®-------- u 
Gruben. Ertslinjen, 
0 400 200 m Gneis, 
——_ "| 
Kartskitse over blyglans-forekomsten ved Espeland 
(pr. Tvedestrand). 
Feltets længde = ca. 1500 m. 
ertsen altid i antagelig nøjagtig samme niveau. I den del, 
jeg nøjere har opgaaet (af lengde ca. 1500 m.) kan niveau- 
differancen paa de to yderpunkter i max. vere 50 m., men 
er rimeligvis lig 0. — Afstanden mellem ertslinjen og græn- 
sen mellem grundfjeldet og den tilstødende gneisgranit (efter 
de geologiske karter det yderste parti af det store Thele- 
1) Omtalt af Th. Kjerulf i »Stenriget og Fjeldlæren« og i »Udsigt over d. 
sydl. Norges geologi«, pag. 256, som optrædende nær granitgrænsen. 
