! 
Norske ertsforekomster. 61 
grænsen overskjærer skikterne, og at den udsender gange, 
der uden nogensomhelst orden gjennemkrydser lagene. Alde- 
- les lignende oplysninger faar vi ogsaa fra selve Svenning- 
aasen. — I det hele og store viser gneisgraniten sig her 
oppe i dagen konform med lagene, men gaar man nøjere i 
detail, sees ogsaa her overskjæringer m. m. Den lille kart- 
skitse, fig. no. 28 (fra et parti af gneisgranit i den centrale 
del af Svenningaasen, nær hovedgruben) viser, hvorledes 
Horn- 
Gneisgranit. blendeskifer. 
Grænse mellem sneisgranit og hornblendeskifer. 
gneisgraniten et sted med knivskarp grænse afskjærer horn- 
blendeskiferens lag; man tror først at have for sig en for- 
kastning, men saa er ikke tilfælde, idet grænselinjen ikke 
fortsetter inde i gneisgraniten. Foliationen i sidstnævnte 
bergart gaar overalt parallelt med partiernes længde-udstræk- 
ning, altsaa med kalkstenens og gneisens strøg; ogsaa paa 
det punkt, hvor gneisgraniten krydser skikterne, beholder 
glimmerbladene den ordinære retning, se kartskitsen. — Ved 
grubeafbygningen har det vist sig, at de partier af gneis- 
granit, som man oppe i dagen først fristes til at holde for 
lag, der veksler med de sedimentære bergarter, paa flere 
steder optræder som gange, der overskjærer skiktsystemet; 
om dette forhold oplyser fig. no. 32, profil langs hovedgru- 
‘bens gang (optaget af bestyrer for Svenningdalens hovedgrube, 
