132 Karl Pettersen. 
gjør sig gjeldende over balvøens indre partier, der saaledes 
er at betegne som et af lavere aasdrag gjennemsat landparti. 
Af disse naa kun faa op til op mod 1500: (470 m.), flerheden 
derimod ikke synderlig over 1000 a 1100' (313 a 350 m.). 
Først ud mod halvøens afslutning mod vest kan landet paa 
sine steder naa op til en større højde, og stige op i mere 
karakteristisk udprægede fjelddrag, der i højde ligesom ogsaa 
i ydre formforholde forøvrigt danne en stark modsætning til 
de østenfor liggende aasdrag, Noget indenfor bunden af Sne- 
fjord rejser sig saaledes et længere fjelddrag, som naar en 
højde af antagelig op imod 2000' (627 m.) og en lignende 
højde naar fjeldpartiet, der udfylder halvøen mellem Refsbotn 
og Rippefjord. Langs Rippetjordens sydvestlige Side rejser 
sig et længere drag Stensfjeldet, der ligeledes antages at 
skulle naa opimod 600 m. 
Af disse saa stærkt afvigende orografiske forholde vil 
man allerede paa forhaand kunne drage ret bestemte slut- 
ninger om afvigelser i geologisk henseende. 
Da halvøens nordligste punkt ligger paa en bredde af heni- 
mod 71°, medens det sydligste punkt inden det her omhandlede 
landparti ikke naar længer syd end til 70° 20‘, maa vegeta- 
tionen naturligen være højst fattig. Idet landet — naar en- 
kelte strøg langs den vestlige side fraregnes — som før nævnt 
ikke stiger op til nogen synderlig højde, og da fjeldgrunden her 
i regelen er dækket med myr og andet løst jordsmon, er 
overfladen vistnok oftest smykket med en om end tarvelig 
græsvækst. Træ- eller buskartede vækster er i høj grad til- 
bagetrængt. Paa Maasø er der ikke at opdage andet end 
de svageste spor af saadanne. Først ind mod bunden af de 
smaa fra nord indskydende fjorde Kulfjord og Ryggefjord sees 
en og anden forkrøblet vidjebusk. Lidt indenfor bundene af 
Ryggefjord findes en liden birkeskog — dannet af I a 2 m. 
højt birkekrat. Indenfor bunden af Refsbotn optræder bir- 
ken allerede noget frodigere, men er dog ogsaa her helt for- 
