136 Karl Pettersen. 
lodrette kløftninger eller uudfyldte gangspreekker, der stryger 
parallele og optræder i en i regelen temmelig regelmæssig 
indbyrdes afstand af ? a 3' (0,6 a 0,9 m.). 
Langs Bustadsund optræder den samme milde glimmer- 
skifer som oftest i en paa det nærmeste horisontal lagstilling 
og indeslutter her hyppig lag eller lejeformige dannelser af 
en smuk hvid gneisartet sten, sammensat af hvid tildels la- 
bradoriserende feltspath som forherskende bestanddel i for- 
bindelse med kvarts. Denne halvt granitartede grund- 
masse gjennemsættes af render af sølvhvid glimmer og en 
røgkvarts, der tildels ligger udspændt i striber i glimmer- 
renderne, delvis ogsaa i den granitiske grundmasse og lige- 
løbende med disse. Glimmerrenderne snor sig noget uregel- 
mæssigt i den saaledes baandet-stribede sten. En og anden 
granat sees at stikke frem fra glimmerrenderne. Disse hvide 
baandlag optræde temmelig hyppig og sees ogsaa at stikke 
frem opefter de herfra opstigende fjeldpartier lige til øverste 
højde. Bergarten i disse gneisartede baandlag minder ikke 
længer om gneisen langs efter halvøens nordligste del, men 
viser et fra denne temmelig afvigende særpræg. 
Ved Hatvig optræder ejendommelige mørke — paa skikt- 
fladerne ofte brunlige rustfarvede skifcrdannelser —, hvis grund- 
masse dannes af kvarts tildels i forbindelse med hvidlig feldt- 
spat, rigt indblandet med mørk glindsende sammenhængende 
glimmer. Skiferen findes sparsomt indvokset med røde gra- 
nater. Stenen er i regelen tyndlaget — kan tildels optræde 
i næsten papirtynde lag, — = 
Fra Hatvik indover mod Sauhavn bygges fjeldgrunden 
overalt af de samme i dagen oftest brunrøde skiferdannelser, 
der vise svag vestlig eller sydvestlig indskyden. Hvorvel 
stenen altid sparsomt kan indeholde hvidlig orthoklas, er den 
dog ingenlunde af gneisartet struktur, men er snarere at be- 
tegne som en ejendommelig glimmerskifer, der ved den mørke 
sammenhængende glimmer, der optræder tildels som en stærkt 
