De norske kyststrøgs geologi. IV. 147 
denne ø optrædende afdelinger af den ældre gneis-granit og 
den yngre glimmergneis, at bestemte slutninger kunde drages 
om granulitens aldersforhold til de nysnævnte afdelinger. 
Da granuliten imidlertid paa grund af sin renere krystal- 
linske udvikling og sin helt igjennem mere ensartede struktur 
i petrografisk henseende synes at staa gneis-graniten nær- 
mere end glimmergneisen, fandtes deri grund til i den geo- 
logiske følgerække at gruppere den mellem den ældre gneis- 
granit og den yngre glimmergneis. 
Efter de i denne afhandling omhandlede strøg optræder 
granulitartede afændringer paa et par steder, nemlig i strøget 
om Kvalnes ved Refsbotns nordlige side samt paa halvøen 
mellem Refsbotn og Rippefjorden, hvor de langs Samels- 
sund bygger fjeldgrunden efter en længere zone. 
Ved Kvalnes optræder lag af en ret udpræget granulit, 
der her inden et snævert begrændset felt bygger fjeldgrun- 
den efter de lavere niveauer. Den smukt og regelmæssig 
lagede granulitartede sten viser her en strøgretning af N. 
60° Ø og skyder med 30° s.-o. fald ind under horisontalt lig- 
gende lagrækker, der tilhøre den ovennævnte yngre afdeling (e). 
Langs Samelsund bygges fjeldgrunden af en mere tyk- 
laget haard graa gneis, der tildels kan antage et mere eurit- 
lignende præg. Ved indbøjningen til Rippefjord antager 
bergarten imidlertid en renere granulitisk karakter, og efter 
bygningsforholdene, som de her træde frem, synes der at være 
grund til at forudsætte, at den haarde gneis langs Samelssund 
tilhører samme afdeling som granuliten ved Rippefjord. Langs 
Samelssund er strøgretningen n.-s. med østlig indskyden, ved 
indbøjningen til Rippefjord er den slaaet om til 40° (N. 40° 
Ø) med 45° nord-ostligt fald. Det er forøvrigt ikke nærmere 
undersøgt, hvor langt østover den granulitiske zone breder sig 
frem. Den paa kartet optrukne grændse mod øst er saaledes 
helt hypotetisk. 
107 
