De norske kyststrøgs geologi. IV. 149 
er højst sparsomt spættet med smaa granater. Denne 
afændring optræder paa flere steder efter de lavere ni- 
veauer, men maa efter lejningsforhoidene at dømme anta- 
gelig være at indordne under denne afdeling (d). (Sand- 
viknes paa vestlige side af Kulfjorden). 
2. Bergarten danner en graa, haard, ustribet grundmasse, 
sammensat af feltspath og kvarts i temmelig smaakornig 
forbindelse, og højst sparsomt indflettet med smaa mørke 
glimmerskjæl, medens selve skiktfladerne af de ofte ikke 
mer end 1 em. tykke lag ere dækkede mere sammen- 
hængende af en mørk glindsende glimmer (Havø). 
. Bergarten danner en temmelig regelmæssig graalig hvid 
Oo 
og brun finstribet skifer, hvor en brunlig glimmer op- 
treder temmelig forherskende. I bruddet viser grundmas- 
sen en brunlig mat farve og er spettet med sterre og 
mindre knuter eller øjne af hvid feltspatb. (Ved Sand- 
viknes ved Kulfjorden i veksel med afændring no. 1.) 
4. Bergarten danner ‘en graalig sort grundmasse, der er 
sammensat af feltspath, kvarts og smaa uregelmæssig 
omstrøede blade af sort glindsende glimmer, der her op- 
træder temmelig forherskende, — det hele i en temmelig 
smaakornig forbindelse. Skiktfladerne ere derimod mere 
sammenhengendegdekkede med et lag af den sorte glind- 
sende glimmer. 
I veksel med disse gneisartede lagrækker kan en renere 
glimmerskifer paa sine steder træde frem, — altid dog, saa- 
vidt tagttaget, kun højst underordnet. 
Langs Porsanger-halvøens nordlige og vestlige del optræ- 
der paa forskjellige steder i de lavere liggende niveauer en 
haardere mere tyklaget sten. Denne viser sig i bruddet af en 
mere grovkornig struktur og træder i det hele frem som en 
mere typisk udpræget gneis. Da.denne efterZde strøg, hvor 
den er paavist, altid optræder som det underliggende for den 
ovenomhandlede glimmergneis, kunde der maaske være grund 
