156 Karl Pettersen. 
Hertillands har betegnelsen »grundfjeldet« i senere tid 
veret almindelig benyttet for de eldste krystalliniske dan- 
nelser. Forsaavidt disse kunde vere at opfatte som et mere 
homogent eller dog i det vesentlige mere ensartet hele, vilde 
der vistnok intet være at indvende mod en saadan betegnelse. 
Den vilde i saa tilfælde falde sammen med betegnelsen »fun- 
damental gneis« eller »centralgneis«, der hyppig benyttes af 
franske og engelske geologer. Anderledes vil derimod sagen 
i saa henseende komme til at stille sig, naar disse gamle 
forsteningsløse præ-kambriske dannelser ikke fremtræde som 
noget saadant i petrogsafisk som i stratigrafisk henseende 
ensartet hele, men derimod maa blive at opløse i rækker af 
paa hinanden følgende lagede og i det hele utvivlsomt sedi- 
mentære afdelinger. I dette tilfælde vil det neppe være sprog- 
rigtigt at beholde betegnelsen »grundfjeldet« i denne hidtil 
hos os anvendte udvidede betydning som et fælles-navn for 
disse præ-kambriske dannelser. Skal navnet fremdeles blive 
at holde oppe, bør det vistnok føres tilbage til en enkelt 
snævrere begrændset afdeling inden urformationen, nemlig 
til dennes ældste led, forsaavidt et saadant i henhold til vi- 
denskabens standpunkt maatte være at paavise. 
Da det saakaldte grundfjeld efter det nordlige Norge, 
som ovenfor paavist, maa blive at opløse i rækker af mer 
eller mindre selvstændige underafdelinger, antages det altsaa 
hensigstmæssigt at ombytte denne saaledes i sig selv vild- 
ledende betegnelse med en anden mere tilsvarende. Der an- 
tages heller ikke for det nordlige Norges vedkommende at 
skulle være grund til at søge betegnelsen opretholdt inden 
en mere begrebsmæssig begrændsning. Istedenfor grundfjel- 
det vil derfor her hlive gjenoptaget den tidligere ogsaa hos 
os benyttede betegnelse »urfjeldet« (urberget — urformationen), 
der som et fællesnavn for de forsteningsløse præ-kambriske 
afdelinger vistnok er fuldt anvendeligt. Den benyttes jo og- 
