160 Karl Pettersen. 
fjeld vil det maaske vere Tromsgsundets hornblendegneis 
(afdeling (a)), der nermest kunde vere at parallelisere med 
Törnebohms graa-gneis. Den ligger nemlig, efter hvad der 
antages, — fuldt bevis derfor foreligger ikke — under kyst- 
strekningens gneis-granit og optreder saaledes her som det 
dybest liggende bygningsled. Törnebohms graa gneis og vor 
hornblendegneis fjerne sig vistnok fra hinanden i petrogra- 
fisk henseende temmelig stærkt, men nogen afgjørende vægt 
er vistnok ikke at lægge derpaa. I saa tilfælde vil vor af- 
deling (b) — kyststrækningens gneis og gneis-granit — være 
at parallelisere med den røde og graa gneis-granit, der lig- 
ger over Törnebohms graa gneis. 
Den laurentiske gruppes yngre afdeling begynder efter 
Törnebohms gruppering med granulitiske dannelser, der i 
den geologiske følgerække indtager lignende plads som vor 
granulitafdeling (a), der imidlertid i vor opstilling er opført 
som yngste led inden den ældre afdeling. Denne uoverens- 
stemmelse mellem Törnebohms og vor gruppering er natur- 
ligvis ligeoverfor det her omhandlede spørgsmaal af liden 
betydning. Da det granulitiske led inden følgerækken under 
begge opstillingsformer beholder den samme plads, vil det i 
saa henseende være ligegyldigt, hvad enten den indordnes 
under den ældre eller yngre afdeling. Endvidere afsluttes 
Törnebohms yngre afdeling med granit-gneis og gneis. Dette 
er paa en vis maade ogsaa tilfældet med vor yngre afdeling, 
der afsluttes med afdelingen e. 2. med sine tildels mægtige 
lag af gneisartede dannelser, der i petrografisk henseende 
vistnok afviger temmelig sterkt fra Törnebohms yngre gneis- 
granit. Med hensyn til urlerskiferen, der af Törnebohm op- 
føres som liggende under gneis-graniten eller i ethvert til- 
fælde som ældre end denne, saa skal i saa henseende hen- 
vises til de nysnævnte ovenfor gjorte bemærkninger vedrø- 
rende dette punkt. Hvad de led angaar, der ligge mellem 
granuliten og yngste gneis-granit, saa vil det vistnok være 
