De norske kyststrøgs geologi. IV. 165 
ogsaa ganske væsentlig fra de dioritiske bergarter, der saa 
hyppig findes tilknyttede til kyststrækningens gneis-granit og 
her navnlig over øerne inden Karlsø præstegjeld. Prøver af 
diorit fra Rippefjorden har ikke været underkastet mikrosko- 
pisk analyse; derimod er en diorit fra Vandvaag i Karlsø 
præstegjeld — her ligeledes knyttet til Dividalsgruppen — 
tidligere beskrevet af A. Helland !). Langs efter Rippefjor- 
den optræder dioriten paa forskjellige steder i mindre par- 
tier, brydende frem mellem skiferlagene. Antagelig optræder 
den ogsaa i et større mere sammenhængende felt efter det 
høje langstrakte Stensfjeld, der skyder op som et højdedrag 
umiddelbart fra det af skifer byggede lavere liggende fjeld- 
parti. Stensfjeldet er vistnok ikke nærmere undersøgt, men 
efter hvad der kunde sees i frastand, syntes dette fjelddrag 
for en stor del at være bygget af en massiv dioritartet sten. 
Med hensyn til spørgsmaalet om den her optrædende di- 
orits oprindelse, saa lader det sig af lejnings- og kontakts- 
forholdene vistnok ikke med bestemthed afgjøre, om den er 
eruptiv eller ikke. Detskal dog i saa henseende bemærkes, 
at der af petrografiske hensyn synes at fremgaa, at dioriten 
og skiferen idetmindste delvis staar i et vist indbyrdes gene- 
tisk tilknytningsforhold. Imellem den grønne diorit og den 
grønne skifer træder der saaledes ret bestemte overgangsfor- 
hold frem, hvorunder dioriten lidt efter lidt gaar over til 
skifer eller omvendt. Heller ikke er det at overse, at der 
paa sine steder, saaledes i nærheden af Jeipoik ved Lerbotn, 
optræder en rødlig diorit, der viser en grundfarve, der 
falder sammen med den rødlig violette skifers — en farve, der 
her, ligesom tilfældet er ved den rødlige skifer, nærmest maa 
være at tilskrive en indblanding af et mangansilikat Skulde 
dioriten være af eruptiv oprindelse, saa kunde der maaske 
1) Mikroskopiske undersøgelser af en del, bergarter i det nordlige Norge. 
Tromsø Museums Aarshefte I. Løbe n. 17. 
