168 Karl Pettersen. 
enten have været uberørt af forrykningen eller ogsaa samtidig 
være skudt opad. 
I strøgene om Komagfjord er forholdet derimod i saa 
henseende noget afvigende fra det, der raader langs Rippe- 
fjorden. Her indtage nemlig de til Dividalsgruppen henførte 
lagrækker en mere svævende lagstilling, medens den her op- 
trædende underliggende gneis eller gneis-granit stikker frem 
i vertikal lagstilling. 
I partierne om Lerbotn, hvor en stejl til vertikal lag- 
stilling helt forherskende raader inden Dividalsgruppen, har 
der ikke været anledning til i saa henseende at gjøre nogen 
sammenstillen, da lagrækker tilhørende Urfjeldet her ikke — 
saavidt hidtil aflæst — er fundet stikkende frem. 
Med hensyn til gruppens absolute aldersforhold, saa har 
der heller ikke her været anledning til at gjøre saadanne 
aflæsninger, der kunde egne sig til herover at kaste et kla- 
rere lys. Gruppen har hidtil vist sig fri for forsteninger. 
Skulde man mere specielt fæste sig ved de rent petrografiske 
forhold, saa synes det som om gruppen nærmest kunde være 
at sammenstille med den nordamerikanske »huroniske gruppec- 
Andre forhold tale imidlertid med temmelig bestemthed mod 
berettigelsen af en saadan sammenstillen. Efter al sandsyn- 
lighed maa Dividalsgruppen være yngre end den huroniske. 
Forøvrigt har jeg med hensyn til dette spørgsmaal at hen- 
vise til tidligere bemærkninger herom. !) 
Ill. Porsanger-gruppen. 
Denne gruppe, der breder sig frem over den storste del 
af Porsangerhalvøens indre og østlige partier, dannes af lag- 
rækker af kvartsitiske tildels sandstenartede skifere i veksling 
1) Cfr. »Det nordlige Sveriges og Norget Geologi: Arkiv for Math. og Na- 
turv. Kristiania 1878. 
