De norske kyststrøgs geologi. IV. 175 
ene side af ejdet skyde sig opover ligeløbende med bugtens 
bøjninger, og dækkede med smaa muslinger og stene, som 
om, de opskyllede bølger netop og alene for en kort stund 
skulde have forladt denne fjære. Dog ved traditionen intet 
om at havbølgen nogensinde er gaaet over ejdet eller den er 
naaet op endog blot til sammes halve højde. Dette er do- 
kumenter, som forbinde de store geologiske fænomener med 
Jordens nyere bistorie, men hvortil der endnu udfordres an- 
dre erfaringsrækker, for at de tilfulde skulde kunne forklares. 
Disse Leop. v. Buchs bemærkninger støtte sig til hans 
bekjendte forudsætning om en uforanderlig havstand, og det 
skal ogsaa medgives, at forholdet under denne forudsætning 
vil være gaadefuldt. 
Anderledes synes sagen i saa henseende at kunne stille 
sig nu, da forudsætningen om en gjennem kvartærtiden ufor- 
anderlig havstand mer og mer synes at tabe det sikre fod- 
fæste, hvorpaa den i den almindelige opfatning har hvilet 
indtil de senere aar. | 
Vi tro derfor at burde fæste os lidt nærmere ved de her 
omhandlede bølgeslagslinjer eller bølgestriber paa Maas-e. 
Den der har havt anledning til at vanke om langs de 
nuværende af grus og sand byggede stranddannelser, vil have 
bemærket forskjellige stærkere eller svagere udprægede paa 
hinanden folgende baand, striber eller render, der skyde frem 
ligelobende med vandkanten. Saadanne render og baandstri- 
ber dannes i vandlinjen ved opskylling under et noget stærkere 
bølgeslag, idet grovere sand, smaasten og skjælrester stues 
op i smalere og bredere snore og derunder tildels kastes op 
lidt over vandlinjen. Samtidig føres det finere flommateriale 
eller den finere sand afsted med det tilbagekastede bølgeslag, 
og afsættes indefter de lavere liggende niveauer. Den højst 
liggende af disse render eller smaavolde vil saaledes i rege- 
len svare til den højeste vandstandslinje (under springtid) og 
tildels ogsaa skyde lidt op over denne. Den mærker saaledes 
