216 Amund Helland. 
til 1653 synes Overskudet at have veret lidet, om der var 
noget; i de sidste Aar var der endog Zubus. Da opdages i 
1654 Gottes Hülfe in der Noth, hvorved ei alene Gjælden 
(18000 Rdr.) blev betalt, men Geverkskabet flk desudeu et 
Udbytte af 11000 Rdr. I de følgende Aar er der følgende 
Udbytte (Briinnich Pag. 139): 
16547 1. AU teeta 0000 
16550 et. uch SET TS OO 
LESC TA 00 
16 rain SS 2850 
1659 ker ai Po sete ken See 187600 
1659 Ye ahr ad de brems føssintet 
166086 190. 5 tae Kor 13556 
tilsammen . . . 39006 Rigsdaler 
foruden den kongelige Tiende, som da Værkets Produktion i 
hine 7 Aar var omtrent 47000 Mark, maaske kan anslaaes til 
37—38000 Rigsdaler. I de 33 Aar, da Parpicanterne drev 
Værket synes altsaa Nettoudbyttet at have udgjort omkring 
185000 Rdr., men da der her er regnet 94000 Rår. til den 
kongelige Tiende, saa har Participanternes Udbytte efter dette 
kun udgjort 91000 Rdr., eller ikke 3000 Rdr. om Aaret i 
Gjennemsnit. Der blev fremsat den Beskyldning mod Parti- 
cipanterne, at de drev paa Rov, og Kongen besluttede at kjøbe 
Sølvværket for 24000 Rdr. 
1661—1673. I disse Aar blev Værket drevet for Kon- 
gens Regning. Efter Deichman havde han ifra 1661—65 
underet et Udbytte af 694251 Rdr. Indtil 1671 gik det endnu 
godt med Værket, men Forraadene var i de foregaaende Aar 
stærkt medtagne og Forsøgsarbeiderne forsømte. Oberberg- 
mester Barth forlangte 1673 de Bergkyndiges Erklæring, 
hvilken gik ud paa, at hvis man alene skulde arbeide der, 
hvor der var Anbrud, saa var det snart ude med Værket, at 
Lønnen var saa ringe, at intet mere kunde afkortes, og at 
Værket blev immer besværligere, fordrer flere Omkostninger 
