230 Amund Helland. 
og Overbergamtet, der var ligesaameget for det hele Land 
som for Sølvværket, en Læreanstalt under Navnet af Berg- 
seminarium, en for Kongsberg altfor pragtfuld Kirke, alt dette 
maatte Sølvværket betale. Ogsaa Udgifterne til den endnu 
ikke fuldførte Christians Stall. »Desuagtet viser Sølvværkets 
Historie, at det, hvergang det havde virkelig duelige Besty- 
rere, ei alene dreves uden Tab, men ofte endog med betyde- 
lig Fordel; havde Værket derimod slette Bestyrere, hvad der 
desværre altfor ofte var Tilfældet, saa var Tabet ofte meget 
stort; af en saadan slet Bestyrelse og af en næsten mageløs 
slet Økonomi hidrørte upaatvivlelig Sølvværkets største Tab«. 
Saaledes som Maskinerne var bygget af den særdeles duelige 
Stukkenbrock (død 1756) svarede de til Hensigten; de kunde 
virke tilstrækkeligt paa den da havende Grubernes Dyb; men 
da disse efterhaanden naaede end mere end dobbelt saa stor 
Dybde, burde ogsaa Maskinerne have været forandrede for 
at kunne gjøre den fornødne Virkning; men lige indtil Vær- 
kets Nedlæggelse forandredes ingen Maskine; lig de gamle 
byggedes de nye, og Følgen var, at flere Gruber ikke kunde 
længer forarbeides i Dybet, fordi Vandet ikke kunde holdes 
ude af dem. Arbeidernes Kræfter blev ikke udnyttede; Ar- 
beiderne skulde ofte gaa 14 Mil om Morgenen for at komme 
til Arbeidsstedet, og de samme Arbeidere var mellem 1 og 2 
tilbage paa Kongsberg. Naar hertil lægges den lange og 
besværlige Vei ned i Gruberne, saa blev liden Tid tilbage 
til Arbeidet. Til Bevis herpaa anfører Baumann at i de tre 
sidste Aar, da Værket dreves for Kongens Regning, i 1808, 
1804 og 1805 udbragtes 18000 Mark eller 6000 Mark aarlig 
med 1800 Arbeidere. Siden 1816 havde man derimod med 
200 Arbeidere udbragt hver 2000 Mark aarlig. 
Efter Værkets Nedlæggelse fortsattes dog en svag Drift 
i Juliane Marie Grube. Geologen Hausmann, som i 1806 
besøgte Kongsberg, angiver, at Juliane Marie Grube og Nor- 
ske Løve (paa Vinoren) var i Drift, men af alle Overbergets 
