232 Amund Helland. 
end mere Gottes Hiilfe in der Noth paa den Tid Værket blev 
indstillet, ei alene afgav gedigent Sølv og Scheideertz, men 
den sidste Grube — den sølvrigeste Kongsberg har havt — 
var da af saa haabefulde Udsigter, som den længe ei havde 
været. - 
Den kombinerede Kommitte for Norges Bergvæsen, hvis 
Formand Aall jun. var, og som bestod af Lovkommitteen med 
3 tilkaldte bergkyndige Mænd, ytrer om Kongsoerg Sølvværk: 
»Norges Sølv var i mange forsvundne Aar maaske altfor 
dyrebart, og Fædrelandet havde været bedre tjent med at 
indføre det fornødne Sølv i Landet udenlands fra end at 
fremtvinge det af Kongsberg Gruber med saa uhyre Anstren- 
gelser. Da Kongberg Gruber, i geognostisk Henseende, ad- 
skilte sig fra alle andre af den Art, saa er Grubedriften i og 
for sig selv, forbunden med Vanskeligheder, som er ubekjendte 
paa andre Sølvværker. Saa mangen duelig Bergmand, saa 
mangen videnskabelig dannet Geognost betragtede de Kongs- 
bergske Gruher, uden at finde andet end usikre og empiriske 
Spor af en regelmæssig Metal-Formation. En større Ujævn- 
hed af Malm-Rigdom, end den, som finder Sted i de Kongs- 
bergske Gruber, skal neppe kunne tænkes. De ere uforme- 
lige Masser, i hvilket Sølvet ligger ujævnt fordelt, og smale, 
ved hinanden liggende Gange adskilles ved en betydelig 
Masse af døde Bergarter. Naturen har saaledes forenet sig 
med ubetænksomme Bestyrere, for at gjøre Grubedriften paa 
Kongsberg vanskelig og kostbar, og det er maaske et uaf- 
gjort Spørgsmaal om Kongsberg Sølvværk, som Metal-Fabrik 
betragtet, nogensinde mere kan belønne de til Fortsættelsen 
af dets Drift fornødne Omkostninger — et Haab, som derved 
end mere vorder tvivlsomt, at Maskinerne ere for en Del ned- 
brudte, de store Gruber vandfyldte, og 'de Servituter, hvorved 
Driften tiiforn opretholdtes, herefter maa ansees mindre gyl- 
dige.« 
Den kombinerede Kommitte for Norges Bergvæsen af 
