236 Amund Helland. 
og at ikke flere Opofrelser bør gjøres, dersom Armen Grube, 
ogsaa i neste Mellemrum af 3 Aar udebliver, foruden den 
Sum af 4000 Spd. aarligen, som sædvanligen dertil er til- 
staaet, at fortære alle andre Fordele paa Kongsberg, uagtet 
de givne gode Forhaabninger om dens Drift. 
Storthinget bifaldt ikke Forslaget om Bortforpagtning, 
men bemyndigede Regjeringen til at sælge Sølvværket om 
Leilighed gaves i de følgende 3 Aar. 
I 1830 begyndte Gruberne at give mere Sølv. I de tre 
første Maaneder af 1830 gav saaledes Armen og Kongens 
Grube 1851 Mark gedigent Sølv, hvilket udgjør 1500 Mark 
fint Sølv, medens disse Drifter fra Begyndelsen af 1827 til 
Midten af 1829 (i 23 Aar altsaa) kun gav 1552 Mark. Der 
arbeidedes de med 70 til 80 Mand i 2 Gruber. Storthinget i 
1830 bevilgede til Fortsættelse af Driften, men besluttede at 
sette Værket under Auktion i 1831, saaledes at et Minimums- 
bud paa 75000 Spd. skulde antages. Det er her ikke Stedet 
at kritisere denne Beslutning. I Aschenbergs og Mariebos 
Vota kommer Argumenterne for og imod Salg klart frem. 
I denne for Sølvværket kritiske Tid, da Værket havde været 
drevet med Tab fra 1768 til 1805 og fra 1815 til 1830, var 
det ikke at undres over, at mange blev utaalmodige. 
Aschenberg gjorde i et særskilt Votum medrette gjæl- 
dende, at det var uklogt at sælge Værket for 75000 Spd. 
(Skovene alene var værd 25000 Spd.), efterat Fredriks Stol 
var gjennemslaaet, Armen Gr. lændset, og efterat der i 1830 
allerede var vundet 3900 Mark. 
Maribo derimod fremhævede, i sit Votum, at man hand- 
lede mest overensstemmende med Nationens Tarv, naar man 
ikke lod sig blænde af det Sølv, Armen Gr. i den senere Tid 
har afgivet, men stedse havde saavel det ældre som det nyere 
Sølvværks Historie for Øie, og ikke ved Reretninger om de 
mange Hundrede Marker Sølv, som nu ugentlig vindes, glemte 
de uhyre Summer, Kongsbergs Sølvværk har opslugt, og at 
