Om seter eller strandlinjer i store høider over havet. 
Af. 
Cand. real. Andr. M. Hansen. 
Diskasdionen om, hvorledes de horisontale furer i fast: 
fjeld og dermed homologe aflagringer af løse masser, som 
sammenfattes under benævnelsen strandlinjer, er op- 
stäet er endnu ikke näet til nogen tilfredsstillende afslutning. 
Teorierne stod fremdeles imod hverandre. De forekomster, 
som hidtil er beskrevne, ligger alle ud mod hav eller fjord 
og under det nivå, havet näede under slutningen af istiden» 
og ræsonnementet har været bundet herved. I sommer har 
jeg imidlertid iagttaget en udbredt optræden af ganske ana- 
loge horisontale afleiringer og furer i fast fjeld i høider fra. 
660—1090 m. i det centrale Norge. Dette moment forekom- 
mer mig at veie så meget i diskussionen, at jeg har fundet: 
det rimeligt at indbringe det allerede nu. skjønt de iagtta- 
gelser, jeg kunde gjøre i den korte tid af 9 dage, som stod 
til min rädighed, naturligvis er meget mangeltulde. De 
»strandlinjer« jeg observerede ligger i Østerdalen, i strøget 
mellem Øvre Rendalen og Hanestad stasjon i syd og 
Tønset og Foldalen i Nord. I dette strøg blev jeg opmærk- 
som på over et snes stykker, hvoraf jeg besøgte omtrent 
halvdelen. Østerdølerne kjender den meget godt og har et 
eget navn for dem, som jeg vil foreslå optat istedet for det 
sammensatte »strandlinje«, hvilken benævnelse desuden har 
bismag af en bestemt teori. De kalder den seta (med åben. 
