Om seter eller strandlinjer i store hgider over havet. 333 
som en skrå afsats, samler sig længere mod vest til typisk 
form for igjen at viskes ud ved den brede, flade skråning 
hvor myrstrøget vest for Hänæskletten munder ud. Siden 
ser man en grøn, vidjeklædt stribe trække sig horisontalt bort 
mod det fjeld, på hvis modsatte side Foldalsgruben ligger, 
for her at optræde som en storstenet vold, der forsvinder i 
uren. 
Materialet består i kvartsfjeldet i regelen af nødde- til 
næve-store kantrundede stene, som ved sin tørhed nærmest 
minder om grovt pimpstensgrus og oftest i setekanten og på 
foden kun gir rensdyrmosen sparsom næring og derfor stadig 
træder nøgen frem i dagen. I Troudhjemsskiferen og også 
i kvartsfjeldet på steder, hvor seten breder sig ud til større 
flader, er materialet finere. Særlig i yderkanten findes under- 
tiden større blokke, som tildels synes ikke at høre stedets 
bergart til. — Hvilken form fjeldgrunden har under dette løse 
dække kan kun flere skjæringer oplyse sikkert om. Den 
måde hvorpå det faste fjeld ofte optræder som lodret rygstød 
med små knauser, og det at der ofte ligger et fugtigt strøg 
inderst ind mod rygstødet i seten, giver det indtryk, at et snit 
vilde blive omtrent som fig. 1 viser. — Der er en mærkbar 
forskjel i lien over og under den øverste sete. Ovenfor træ- 
der det faste fjeld oftere frem, nedenfor meget sjelden. Hr. 
Mortenson fortalte mig, at det dyrkbare jordsmon i dalsiden 
sjelden nåede op over seten, hvilket stemmer med forholdet 
ved Knutshøvd og Gåshøvd i Foldalen, som er omtalt tid- 
ligere. 
I sit horisontale løb viser de almindelige seter i kilome- 
tervis ingen større variasjon i høide end betinget af rent lo- 
Kale ujevnheder. Pa grund heraf i forbindelse med deres 
faste, jevne bund benyttes de næsten altid af stier, som så- 
ledes bliver et bekvemt hjælpemiddel, når man skal finde op en 
sete i skovlænde. 
På enkelte steder træder seterne frem i en form, der dog 
