334 Andr. M. Hansen. 
ikke er fuldt så udbredt efter mine iagttagelser hidtil — 
nemlig helt bygget i fast fjeld. Det smukkeste exempel' 
jeg har seet er de lange seter i Øvre Rendalens kirkebygd, 
hvor man øverst oppe i den bratte, urede li kan følge det. 
lodrette ca. 5m. høie rygstød med øinene omtrent 4 kilom. 
Seten selv er for størstedelen dækket af nedstyrtede stene. 
Min tid tillod mig desværre ikke nogen nøiere undersggelse 
i Rendalen. 
På flere steder træder seterne i forbindelse med moræne- 
dannelser. Et eksempel herpå er den iginefaldende sete lige 
over Hanestad stasjon. Da jeg imidlertid var oppe på denne 
en mørk aften kl 10—11, fik jeg ikke undersøgt den så nøi- 
agtig som ønskeligt var. Såvidt jeg kunde overse den, be- 
gynder den længst ude som en afsats i den meget storste- 
nede ur, træder mere og mere frem som en grovtbygget sete 
med sit rygstød stykkersprængt i svære blokke for længere 
ind i kriken (mod NO) at få nogenlunde den typiske form, 
der så igjen udviskes i den fladt skrånende li. Om den fort- 
sættes videre kunde jeg ikke observere. Nedenfor stryger 
nu en række morænerygge parallelt med Kivåen op mod se- 
ten og slutter sig til dens fod. 
På en lignende måde optræder morænedannelser ved de 
to høiestliggende seter, jeg har undersøgt seten på Stygfjeld 
i Rondene (1090 m.) og Mortensons sete i Grubefjeld (948 m.) 
Ved sin høide over havet, ved sin størrelse, ved kombinasjon 
med morænedannelser og ved sin yderst eiendommelige sym- 
metri i bygning synes disse seter så mærkelige, at jeg skal 
vedføie et skitseret kart over dem (fig 2 og 3). 
Længden af Grubekletseten har jeg anslået til ca. 1,5 
km., bredden op til ca. 90m. (fig. 2), de tilsvarende mål på 
Stygfjeld (fig. 5) over 2 km. og ca. 40m. På det bredeste 
strøg af Grubefjeldseten ligger en hel sætervang Begge se- 
ter begynder nordenfra med at morænemasser (a) trækker 
sig op fra dalsiden i rygge, der skrår ind mod fjeldsidens 
