342 Andr. M. Hansen. 
kelens toppunkt ved Fort William.*) I de dale, hvor Pa- 
rallel Roads findes, representerer dette en bevæ- 
gelse opad, mod vasdragets lab. Fra alle skar går nu 
for tiden elve til begge kanter, som tilsammen har udgjort 
bræens gamle leie. Når nu isdækkets afsmeltning var nået under 
skarets høide i en dal, måtte der nødvendigvis stænges inde 
et vand, dannet af nedbøret på selve stedet, af overfladevand 
fra bræen og af det vand, der altid siver ud af bræens ender. 
Først stemmedes en sjø op i Glen Gluoy, hvis skar mod O 
er høiest. Siden dannedes der en sjø i Glen Roy i nivå med 
Loch Spey (II på kartet), som når bræen ikke mere fyldte 
eller stængte Glen Glaster fik afløb herigjennem og dermed 
faldt til nivå III. Endelig, da afsmeltningen var nået såvidt, 
at Glen Roy næsten var bræfri, havde bræen ogsaa lidt efter 
lidt trukket sig ud af Glen Spey henimod indlandsisens 
sidste rest inderst i kriken ved Ben Nevis, så den store 
tvegaflede indsjø med nivå IV kun ved denne sidste bræmasse 
var spærret fra det nuværende udløb vestover. 
Efter denne teori fordres kun den gradvise afsmeltning 
af en og samme hovedmasse af indlandsisen i vinkelen mel- 
lem Skotlands høieste fjelde for at forklare dannelsen af de 
sjøer, hvori the Parallel Roads er dannet, tilligemed deres ud- 
strækning og høide. 
At indlandsisens. hovedmasse, støttet bagtil mod høie 
fjelde, og sendende bræer op gjennem dalene selv med be- 
vægelse ret op mod de opstemmede sjøer vil kunne danne en 
solid dam synes meget rimeligt. At sjøens nivå kan holde 
sig konstant under bræens tilbagevigen er kun afhengig af 
de afstengende pas. Som fig. 5 viser stænges sjøen til II 
lige så vel ved breen B som ved bræen A, når blot ikke 
*) Kartets pile efter Jamieson. Bevægelsen vestover ved m kan forklares 
som forårsaget af en senere lokal Loch Treig-bræ, hvis vifteformige 
ende har lagt op koncentriske moræner. 
