346 Andr. M. Hansen. 
dermed den ensartede oprindelse af seter og Parallel Roads 
bevist, — de er dannet i sjøer, der er stemmede op 
til vandskillene ved sammenhængende bræmasser, 
der skyder bræer op gjennem alle dalene. 
Hvorledes skal man så forklare sig tilværelsen af en så- 
dan sammenhængende bræmasse liggende tvers for ikke blot 
Glommens vasdrag men også Lågens, Klaras, ja endog Ljus- 
nas. I sådan udstrækning fra vest til øst forefindes 
nemlig setedannelsen. Mortenson havde hørt omtale en sete 
i Sel og seet en i Våge*) og Tørnebohm (Förhandling i Sv. geol. 
Fören. B. 1) beskriver dannelser, der utvivlsomt er seter, fra 
Rendalssølen og fra fjeldene syd for Långå i Herjedalen. Som 
tidligere omtalt viser de erratiske fanomener, at indlandsisens 
bræskille, hvorfra isbevægelsen udgik, har ligget langt søuden- 
for det nuværende vandskil og man vil derfor kunne tænke sig 
at den sidste sammenhængende rest af den vilde blive liggende 
igjen netop hvor den havde havt sin største tykkelse. Den nord- 
lige rand af dette sidste isdække skulde altså være at søge langs 
sete-regionens sydkant. Dette vilde være omtrent linjen Sel 
— Atneosen**) —Lomnæssjøen—Rendalssølen—Långå — en 
linje der — når et par observasjoner sættes ud af betragt- 
ning — neiagtig falder sammen med det efter Hør- 
byes kart optrukne bræ-skille. Observationerne bestyrke 
hverandre. — Sydkanten vilde være at sætte så langt syd, at 
man i hvert fald havde en pålidelig dam for den ca. 280 km. 
lange og indtil 300m. dybe Glomsjø (662m. o. h.) og for 
den kortere men dybere Rendalssjø. — Lad os dernæst se 
*) Merk også de uhyre terasser i åben situasjon ved Domås (612—628 m.), 
i anledning af hvilke Kjerulf siger (Skuringsmærker I 1871) »at man 
på stedet ikke har let for at begribe hvad der har spærret bassinet.. 
Hr. cand. min. Joh. Vogt har meddelt mig, at han har i 1883 seet en 
horisontal linje i fjeldet 8. f. Lesje. 
**) De her optrædende seter (if. Mortensen, Blytt) hindrede mørket mig fra 
at observere. 
