Om seter eller strandlinjer i store høider over havet. 347 
hvorledes afsmeltningen fra bræens yderkanter af må tænkes 
foregåt. — Følger man på Kjerulfs kart over »isdækket mærket 
ved moræner« (Pl. 7 i »Udsigten«) de suksessive stadier fra 
Kristianiafjorden nordover kommer man til et resultat, der 
aldeles ikke stemmer med det her fordrede. Fra de meget 
sammenhængende morænerækker 5 og 6 kommer man her til 
en mere opløst no. 7 og så til de lokale bræers række 8. 
Men herved er man bragt lige op til vandskillet, man er 
bragt til at søge den sidste nogenlunde sammenhængende 
bræ-rests sydkant henimod stiftsgrænsen. Men hvor langt er 
imidlertid nordkanten rykket tilbage i det fladtbyggede trond- 
hjemske? Kjerulf opfører her ingen følge af 6—8 rækker 
som søndenfjelds, medens dog de orografiske forhold og 
den klimatiske ensartethed med storsikkerhed fordrer en 
temmelig jevnbyrdig afsmeltning nordenfra. Kart II giver 
forskjellige stadier i afsmeltningen således som jeg anser 
dem sandsynligst. En sammenligning vil vise at den op- 
tager største delen af Kjerulfs moræner, kun forbundne på 
eu anden måde. I er Kjerulfs linje*), II forsøger at give 
isens udbredelse, da landet lå 180m. lavere end nu og retter 
sig delvis efter det relativt sikre grundlag, det marine 
trins hgide**), På vestlandet gik endnu svære bræer udi fjor- 
dene. III er ført et stykke ovenfor det øverste marine trin og 
Støtter sig til flere moræner, pa vestlandet til de mange sjger 
med moræner foran osen, hvis regelmæssige optræden Helland 
har gjort opmærksom på. Man opdager her også den eiendom- 
melige række af store indsjøer i ens høide, som ligger mel- 
lem III og IV: 
Mjøsen 125 og fuldstændig analogt 
Randsfjord 130 nordenfjelds Selbosjø 160. 
*) Her som også ved talen om nordgrænsen af setesjøernes brædam er 
linjen ført gjennem dalene. På fjeldplatået gik isdækket ofte langt 
udenfor dette. 
**) Denne er som bekjendt næsten lige stor i det trondhjemske som søn- 
denfjelds. 
