348 Andr. M. Hansen 
Spirillen 163. 
Kroderen 132. 
Soneren 118. 
Tinnsjø 188. 
En regelmæssighed altså, der også tyder på ensartede over- 
flade-geologiske forhold i dette belte. IV støtter sig væsent- 
lig til Kjerulfs række 6 i det sydlige. — En nogenlunde til- 
svarende afsmeltning nordenfra bringes os nu alt til henimod 
vandskillet, til en del muræner af Kjerulfs række 8*). Nu 
er spørgsmålet hvorledes smeltningen vil ske videre. Bræen 
er nu i sin helbed — vi holder os fremdeles til dalene — 
kommet over på det sydlige skråplan. Den vil dermed også 
i sin nordlige del være kommen på glid sydover d. v.s. isbevæ- 
gelsen udad vil aftage og omsider næsten forsvinde på nord- 
siden, som følge hvorat afsmeltningen meget rask vil drive 
bræenden sydover. Denne tilbagevigning sydover vil ske så 
meget hurtigere, som bræen lidt efter lidt vil plattes af nor- 
dentil og altså tyndes ud, således som fig. 9 viser. — Bræens 
nordkant må altså i næste periode rykke langt hurtigere syd- 
over end sydkanten, afstauden mellem IV og V blive langt 
større nordpå end sydpå og altså den sidste brærest blive 
liggende et godt stykke søndenfor vandskillet. 
Selv om man ikke føler sig overbevist om at de »flyttede 
masser, blokke, søndermalet berg og jøkelgrus« i dalene og 
på fjeldvidderne lader sig forbinde til sådanne sammenhæn- 
gende rækker, som forresten muligens er at sætte i for- 
bindelse med teorien om vekslende klimatiske perioder, 
kan man dog ikke nægte, når man ser på det ældre kart 
af Th. Kjerulf og Thellef Dahl (1858—1865), hvor disse 
*) Beltet mellem dens søndre linje IV og bræskillet viser den samme regel- 
mæssige række sjøer som er så iøinefaldende i det tilsvarende belte nor- 
denfor i svensk Norrland, men som man tidligere forgjæves har søgt 
efter i Norge Smlgn. også indsjørækken langs bræskillets østkant på 
Nyzeeland. 
