Om seter eller strandlinjer i store høider over havet 349 
masser træder tydeligst frem, at den overveiende største 
udbredelse følger de søndre linjer IV og V på en måde som 
tyder på, at bræerne længe har holdt sig her. 
Enten man tænker sig en regelmæssig afsmeltning ovenfra 
med høideaksen bestemt efter »det erratiske feenomen« eller 
følger bræendens tilbagerykning kommer vi til det samme 
resultat, den sidste rest af indlandsisen liggende tvers over 
dalene som en dam så langt syd, at sete-sjøerne kan stemmes 
op i meget betydelige længder, og dermed er betingelsen for 
dannelsen af seter efter den her udviklede teori indtrådt. 
De mægtige terrasser, som er eiendommelig for dette 
strøg, har også samtidig fået sin forklaring, forsåvidt deres 
dannelsesforhold fordrer en sjø. 
Foruden disse sandterasser vil man kanske også søge 
aflagringer af ler i disse store sjøer. Nu skal straks svares, 
i kvartsitfjeldet kan man ikke vente at finde ler, og de strøg, 
jeg i sommer besøgte, er væsentlig kvarts. Trods dette fore- 
ligger der fra den seteregion, hvis grænser jeg har forsøgt 
at antyde, netop nogle af de få optegnelser om ler i høifjelds- 
dalene. Jeg har nævnt at Tørnebohm har seet seter syd for 
Langa i Herjedalen. Skuringsmærkerne går også her opover 
dalen, hvad de også gjør i svensk lappmark henimod grænsen. 
Nu fortæller A. Erdmann i »Sveriges quartåre bildninger« s. 139: 
»Och skulle vid en nårmare undersökning den leraflagring som 
år 1861 anmärktes ved Wikens by øster om Hede kyrka i Herje- 
ådalen (lige ved Langa) äfvensom de hvilka i 1862 uppmärk- 
sammades i Qvikjoks lappmark — — — befinnas verkligen 
tilhéra hvarfiga leran eller kunne med den samma parralle- 
liseras, hvilket de tagne pröfven synes visa, så skulle denne 
_ bildning i Sveriges nordligsta delar uppnå en høid af 1000 
— 1300‘ öfver nuvarande hafsyta« I hele det øvrige Sverige 
når den i høiden til 800’ og som den store regel kun til 500" 
(Norge 600‘). Det her nævnte er de eneste undtagelser. Et blik 
på hans oversigtskart over glaciallerens udbredning viser hvor 
