416 Amund Helland. 
frem, og dette, ligesom den omstændighed, at literaturen om 
sjøernes dannelse er meget spredt i forskjellige landes tids- 
skrifter, bør tjene til undskyldning for, at her tildels anføres 
ting, som før er sagt paa andre steder. 
Dr. Nathorst anvender Pumpellys teori om bergarternes 
sekulære forvitring paa de svenske indsjøer, idet selve for- 
dybningerne eller bækkenerne tænkes fremkomne ved berg- 
arternes forvitring under et gunstigere klimat med frodigere 
vegetation før istiden. De fremkomne forvitringsprodukter 
blev liggende i bækkenerne, indtil istidens bræer rensede 
dem. 
Dr. Törnebohm derimod ser i sjøerne et resultat af en 
relativ bevægelse i form af forskyvninger langs sprækker og 
sletter, hvilke forskyvninger fandt sted i berggrunden paa 
den tid, da denne var dækket af is, og han tillægger ismas- 
sernes tryk paa det af sprækker gjennemsatte fjeld en vigtig 
rolle ved bassinernes dannelse. 
Vore sjøer, med sine ofte nøgne bredder og isbelagte en 
stor del af aaret, er forsøgt forklaret paa forskjellig vis, og 
vore talrige isskurede og tilrundede knauser, som de ligger 
der graa og bare, er en iøinefaldende og ofte omtalt eien- 
dommelighed ved landets overflade, men at disse sjøer med 
de omgivende smaakuperede landskaber hidrører fra en »over- 
veiende kemisk forvitring, som endnu idag foregaar under 
de tropiske landstrøg, og som for sin tilværelse fordrer dels et 
yppigt vegetationsdække, de's varmt og rigeligt regn«, denne 
af Dr. Nathorst udviklede tanke var mig ny og overraskende. 
Ligesaa maa jeg tilstaa, at den af Dr. Törnebohm udviklede 
teori, hvorefter isen ligetil trykker ned det af sprækker søn- 
derskaarne land, ogsaa var mig helt fremmed. Imidlertid 
har jeg forsøgt at anvende teorierne paa de bækkener, der 
er mig bekjendte. 
