426 Amund Helland. 
den forudsetning, at en mekanisk kraft ikke kan frembringe 
en yderst ujævn overflade. Det maa her vel erindres, at den 
form, som overfladen antager under indflydelsen af den gla- 
ciale erosion, vil vere afhengig af flere faktorer, saaledes: 
af tilgangen paa skuringsmateriale, 
af skuringsmaterialets beskaffenhed, 
af isstrømmens bevægelseshastighed, 
af bergartens haardhed og fasthed, af dens lagflader, af 
dens sletter o. s. v. 
Hvis vi havde et fuldstændigt homogent fjeld med hori- 
zontal overflade, med fuldstændig jævn og ensartet tilgang af — 
ensartet skuringsmateriale, og der over samme bevægede sig 
en isbræ af samme mægtighed og med samme hastighed, saa 
vilde den denuderende indflydelse blive den samme over hele 
fladen; men da disse betingelser i naturen langt ifra tilfreds- 
stilles, saa maa resultatet af den mekanisk virkende kraft 
blive yderst ujævn, hvad vi ogsaa i naturen finder, idet la- 
genes stilling, granitens bænkning, sletter og afløsningsflader, 
bergarternes ulige haardhed o. s. v. viser sig at øve sin ind- 
flydelde paa den glaciale erosion, saaledes som den foreligger 
iøinefaldende i vore fjorde, i vore tjern og sjøer og i landets 
smaakuperede overflade. 
»Isens indvirkning paa den faste berggrund, hvor denne 
bestaar af urberg, turde derimod i de fleste tilfælde at være for- 
holsvis ubetydelig og blot bestaa i overfladens afrunding, slib- 
ning og furing«, bemærker Dr. Nathorst*). Men overfladens 
afrundingen er netop det eiendommelige træk ved vore landes 
smaakuperede overflade, og naar denne afrunding tilskrives 
isen, saa synes det dog allerede herved at erkjendes, at et 
vesentligt trek, maaske det vesentligste, skyldes isens 
erosion. 
Dr. Nathorst sees videre at erkjende, at fodbrede furer 
*) Bind IV, pag. 289. 
