Svenske geologer om indsjøerne. 429 
ikke vanskeligt at forstaa. Aftager tilførselen af is ifra høi- 
derne, saa vil bevægelsen i den nedre del aftage eller ophøre, 
og med den vil den skurende evne aftage eller ophøre; men 
tilførselen af skuringsmateriale vedvarer fra de øvre dele af 
bræen, der fremdeles bevæger sig nedover, og fölgen heraf 
vil være, at den nederste del af bræen vil blive begravet i 
sine egne løse masser. Som et godt exempel kan anføres 
isbræen Assakak i Nordgrønland i 1875 og flere bræer i 
Grønland. Bræen her laa helt begravet i sine egne løse 
masser, men dette er intet bevis for, at den ikke eroderer, 
og om vi til en tid finder enden af en bræ ridende paa eller 
skjult under sin egen detritus, saa er dette intet bevis for, at 
den altid vil ligge slig, og at den altid har ligget slig; thi 
forandringer indtræder, ligesom en elv i flomtider river med 
sig den sand og slam, som den til andre tider roligt strøm- 
mer henover. At dette ikke blot er ræsonnement, kan vises 
ved direkte iagttagelse. Isbræen Sorkak paa sydsiden af 
Umanakfjorden var i 1850, da Rink undersøgte den, med sin 
yderste rand ganske forsvunden under grus og stene, og først 
flere hundrede alen fra stranden saaes den faste is at skimte 
frem af denne bedækning. 25 aar senere, da jeg besøgte 
denne bræ, gik den med 25 meters høide og med en mægtig 
moræne ud i havet. Men før Rink kom der i 1850, havde 
bræen, efter Grønlændernes beretning, gaaet ud i sjøen og 
slaaet revner i isen om vinteren ved sine kalvninger. 
At breerne ligesom elvene har et gebet for afleining, er 
nødvendigt. Fra Sverige og Finland førtes der enorme 
masser af blokke, stene, sand og grus ud over den nord- 
europæiske slette. Efterhaanden som isstrømmen kom længer 
sydover, aftog den i megtighed, idet den smeltede bort ved 
de grændser, den naaede paa den nordeuropæiske slette. Da 
flodernes løb i Tyskland maa have været i det hele i modsat 
retning af isbræernes bevægelse, vilde altsaa heller ikke disse 
kunne føre de løse masser direkte bort fra isen. Hvilken eroderende 
