Svenske geologer om indsjgerne. 431 
af de masser is, som trykker paa. Dernest maa man erindre, 
at landet siden istiden har hævet sig flere hundrede fod, 
hvoraf tør sluttes, at de striber, som vi nu iagttager nær havets 
niveau, en lang tid efter isens forsvinden har ligget under 
havet og derved er blevet beskyttet mod atmosværiliernes 
indvirkning. De særdeles iøinefaldende striber, som vi iagt- 
tager nær vore kyster, behøver derfor ikke at antyde, at be- 
vægelsen ved kysterne har været betydeligere. Endelig maa 
det erindres, at de furer og striber, som vi ser, visseligen er 
de sidste mærker, som de hensmeltende ismasser efterlod sig, 
Dr. Törnebohm anfører et citat af Peschel og op- 
kaster med dette som grundlag tvivl om bræernes daldan- 
nende kraft; det forekommer mig imidlertid, at han her ad 
ræsonnementets vei søger at modbevise, hvad naturen selv 
lægger aabent tilskue. Det heder nemlig hos Peschel, at 
under et isdække er alle de faktorer overordentlig svækkede, 
som er af betydning ved forvitringsprocessen: nemlig tempe- 
raturvexling med følgende vexling af udvidelse og sammen- 
trækning. Men hvis vi, det være i Norge, i Schweiz, paa 
Grønland eller paa Island, sammenligner bræelvenes vand 
med det almindelige bergvand eller bygdevand, saa finder vi, 
at de sidste i alle disse lande er rene og klare, undtagen i 
flomtider, medens brævandet er blakket, melket, grumset, ja 
paa Island dybt kaffebrunt og chokoladefarvet, og forskjellen 
er i den grad paatagelig, at, medens vi i de almindelige 
bergelve ofte kan fylde store balloner med vand uden at 
kunne paavise synderligt spor af mekanisk forurensning, saa 
vil man i en islandsk bræelv faa et temmelig betydeligt sedi- 
ment allerede i et almindeligt glas vand, og ved de islandske 
bræer, der hviler paa palagonittuf, er vandet saa grumset, at 
det er modbydeligt at drikke af det. Det forekommer mig, 
at naturen her tydeligt nok fortæller, at der under bræerne 
foregaar et ganske anderledes betydeligt arbeide end paa de 
