Svenske geologer om indsjøerne. 445 
Tyskland, er som bekjendt paavist af Torell og senere yder- 
ligere bekræftet ved paavisningen paa talrige skuringsstriber 
i Tyskland, ved skuringsmærker paa blokke, der stammer 
fra Tyskland o. s. v. 
Fremdeles anfører Dr. Nathorst for sin teori, at spørgs- 
maalet om gamle istider i den har faaet en farlig modstander, 
da den paa anden maade forklarer de eneste foreteelser, 
som kan anføres til støtte for samme. Man kan opkaste 
tvivl om gamle istider, fordi de ikke er palæontologisk 
godtgjorte, men saalænge spørgsmaalet, om der i ældre 
geologiske perioder har været istider eller ei, endnu ikke 
er løst, er det ikke noget argument for Pumpellys teori, 
at den er en farlig modstander af gamle istider. Naar derhos 
Dr. Nathorst til forklaring af gamle konglomerater anfører, 
at de fremmede blokke kan have tilhørt bergkoller, som har 
forvitret til et par hundrede fod, og paa den af Pumpelly 
 forklarede maade kan være kommet ind i forvitringsgruset, 
saa er denne forklaring aldeles utilstrækkeligt for de mæg- 
tigste og største konglomerater i Norge, der strækker sig fra 
Sulenøernes felt ved mundingen af Sognfjord og nordover til 
Hornelens felt ved Nordfjords munding, som naar en mægtig- 
hed paa 2000 meter, og hvor blokke fra de mindste dimen- 
sioner op til 2 meter i diameter forekommer. Disse blokke 
bestaar, som berørt, af de forskjelligste bergarter, grønne 
skifere, grønstene, kvartsit, gneiser, graniter, glimmerskifer, 
saussuritgabbro o. s. v., — og landet er saaledes gjennem- 
skaaret langs fjordsiderne, at snit paa indtil 1500 meters 
høide ligger tilskue og tilstrækkeligt viser, at Pumpellys for- 
klaring om blokke fra forvitrede bergkoller ikke strækker til. 
Jeg henviser her til mit arbeide: »Studier over Konglome- 
rater*)«. 
*) Archiv for Mathematik og Naturvidenskaberne. Bind VI. 1881. 
