454 Amund Helland. 
fjorden (omkring Lyster) gaar fjorden gjennem lerskifer og 
kvartsskifer, eller gjennem granit og labradorsten (Lærdal, 
Aurland, Nærøfjorden), længer ud gjennem de forskjelligste 
gneisbergarter og endelig længst ud gjennen konglomerat. 
Mjøsen gjennemskjærer i sin øverste del forskjellige lagdelte 
bergarter tilhørende »sparagmitformation«, gaar saa gjennem 
siluriske lag, derpaa gjennem granit og grundfjeldets berg- 
arter. Hvis nu disse depressioner var et resultat af den seku- 
lære forvitring, hvilken jo igjen er afhængig af bergarternes. 
beskaffenhed, saa burde man i saa vidt forskjellige bergarter 
som de ovennævnte forudsætte depressioner og bassiner, der 
var afhængige af bergarternes beskaffenhed, saaledes at de- 
pressionerne begyndte og opherte med bergarterne, men 
Sognefjorden gaar tvert igjennenm formationer af den for- 
skjelligste modstandsevne med tiltagende dybde indtil maximum 
og derpaa med aftagende dyb. Dybden, der naar op til 1244 
meter, er tidligere omtalt i arbeidet »Om Dannelsen af Fjordene, 
Fjordalene, Indsgerne og Havbankerne *)«. 
Dybdeforholdene i Sognefjorden og i andre fjorde og i 
indsjøerne gjør det yderst usandsynligt, at en kemisk virkende 
kraft, for en vesentlig del afhengig af bergartens beskaffen- 
hed, skulde have udhulet basinerne. Alene fjordenes store dyb 
vil vistnok berettige til at forkaste tanken om en sekulær 
forvitring, og den omstændighed, at bassinerne sætter igjennem 
de forskjellige formationer viser, at disse bassiner ligesaalidt 
som den dem omgivende kuperede overflade kan hidrgre fra 
en kemisk virkende kraft, afhengig af bergartens beskaffenhed. 
Men fjordenes form og dybdeforholdene gjør det ligesaa 
usandsynlig, at fjordene skulde være dannet efter Törnebohms 
teori, thi der vilde her forudsættes dislokationer, gaaende paa 
en strækning af et par hundrede kilometer gjennem berg- 
arier af meget forskjellig beskaffenhed, hvilke dis!okationer 
*) Vet. Acad. Förh 1875 No. 4 pag. 33. 
