26 
visqué en el sigle xvI, fou qui conegué y va descriure cien— 
tíicament, major número d' especies del Mediterró. A las 
acaballas del sigle xvin, D. Ignasi Jordàn d' Asso, publicà 
sa Jntroductio in Oryctographiam et Zoologiam Aragome, en 
que s' ocupa dels tres regnes de la naturalesa, encare que 
respecte al vegetal, havia publicat ja la Synopsis súirpium 
imdigenarum Aragonie, y poch temps després, aparegué un 
trevall del mateix, intitulat Jntroducción d la Jehthyologta 
oriental de Espana, en el que 's citan unas cent especies de 
peixos casi totas de las costas orientals del Mediterrà, ja que 
n' enumera també algunas observadas per dit senyor en el 
mar Cantàbrich. De Laroche en 1809 publicà mn catélech de 
150 especies recullidas é las Balears, seguint en ell la classi- 
ficació de Lacepéde, ab notas sobre las costums y usos d' al- 
gunas especies y descripcions d' altres de novas. En la ma- 
teixa época, Risso, apotecari y naturalista de Niza, s' ocupaba 
de l' estudi d' aqueixos sers, publicant en 1810 sa Jctiología 
de Niza. en la que descriu 817 especies, moltas d' ellas novas. 
En sa Historia Natural del mitjdia d' Europa, que publicà 
més endevant, doné una nova edició de la Ietiología esmen- 
tada, en la que segueix una classificació especial. Al mateix 
temps, Rafinesque escrigué un catàlech de la Jctiologia Sici-- 
llana, en que pujan é 820 las especies citadas. Deuhen con - 
tarse també entre las publicacions que han ajudat ú coneixer 
la fauna ietiológica del Mediterrà, las llistas de noms vulgars 
y descripcions particulars, donadas per naturalistas italians, 
ó quí han viatjat per Italia, com son Viviani, Spinola, Giorna, 
Bonnelli, Otto, Ranzani, Valenciennes y algún altre, à las que 
s' hi té d' afegir las monografías publicadas per Cuvier en las 
memorias del Museu. La gran obra de Cuvier y Valenciennes 
sobre la Historia Natural dels peixos, comensada à publicar 
en 1828, y de la que n' han sortit vintidos tomos, havent 
quedat ní obstant incomplerta, ja que sols arriva fins els Sal- 
mónits, es una de las obras y tractats més notables que s' han 
-fet sobre Zetiologia. En aquesta obra es ahont estàn descritas 
ab més cuydado y acopi de dats la major part de las especies 
del Mediterré. 
Posteriorment, Carles L. Bonaparte estudià ab especialitat 
aquest ram de la Zoologia, donant é coneixer el resultat de 
sos estudis en la Fauna itdlica y Catdlech metódich dels pei- 
dos d' Europa, publicats à Nàpols en 1846. En aquest catà- 
lech cita b01 especies del Mediterró, 888 propias d' aqueix 
mar y 118 que 's trovan també en l' Atlàntich. Alguns altres 
